П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

15 червня 2016 року                                                                  м. Київ

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у складі:
головуючого | Кривенди О.В.,
суддів: | Волкова О.Ф., Гриціва М.І., Коротких О.А., Маринченка В.Л., Панталієнка П.В., Терлецького О.О.,  -
розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_8 до Верховної Ради України (далі - ВРУ) про визнання дій та рішення незаконними і скасування рішення,

в с т а н о в и л а: 
У квітні 2016 року ОСОБА_8 звернувся до Вищого адміністративного суду України як суду першої інстанції з адміністративним позовом до ВРУ, в якому просив:
- визнати незаконними дії ВРУ, які полягають у прийнятті та розгляді проекту Постанови № 4424 та прийнятті Постанови від 14 квітня 2016 року № 1097-VIII «Про формування складу Кабінету Міністрів України» (далі - Постанова № 1097-VIII);
- скасувати Постанову № 1097-VIII.
На обґрунтування позову зазначив, що відповідно до вимог статті 114 Конституції України члени Кабінету Міністрів України призначаються ВРУ за поданням Прем'єр-міністра України. Проте на час реєстрації проекту Постанови № 4424  ОСОБА_9 ще не був Прем'єр-міністром України, а тому не мав права ініціювати призначення членів Кабінету Міністрів України.  

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 19 квітня 2016 року відмовив у відкритті провадження в адміністративній справі на підставі пункту 1 частини першої статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), оскільки зазначена справа належить до конституційної юрисдикції та непідвідомча Вищому адміністративному суду України.
Не погоджуючись із таким рішенням суду, ОСОБА_8 звернувся із заявою про його перегляд Верховним Судом України з підстави, встановленої пунктом 4 частини першої статті 237 КАС.  
Перевіривши наведені у заяві доводи, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України вважає, що заява не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно зі статтею 2 КАС завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.
Згідно з пунктом  1 частини третьої статті 17 КАС юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи, що віднесені до юрисдикції Конституційного Суду України. 
Особливості провадження у справах щодо оскарження, зокрема,  актів, дій чи бездіяльності ВРУ встановлені статтею 171-1 КАС, проте правила цієї статті поширюються на розгляд адміністративних справ щодо законності зазначених у ній актів, а не їх конституційності.   
Приймати ж рішення та давати висновки у справах щодо конституційності законів та інших правових актів ВРУ уповноважений відповідно до статті 150 Конституції України та статті 13 Закону України від 16 жовтня 1996 року № 422/96-ВР «Про Конституційний Суд України» лише Конституційний Суд України.
Відповідно до статті 15 цього Закону підставами для прийняття Конституційним Судом України рішення щодо неконституційності правових актів повністю чи в їх окремих частинах є: невідповідність Конституції України; порушення встановленої Конституцією України процедури їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності; перевищення конституційних повноважень при їх прийнятті.
Оскільки у позовній заяві ОСОБА_8 йдеться про те, що оскаржувана Постанова ВРУ прийнята з порушенням встановленої Конституцією України процедури її ухвалення, Вищий адміністративний суд України дійшов правильного висновку про те,  що  зазначений позов не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.
Ураховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала Вищого адміністративного суду України від 19 квітня 2016 року про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі ґрунтується на правильному застосуванні норм права, у зв'язку з чим у задоволенні зави про перегляд зазначеного судового рішення слід відмовити. 
                              Керуючись частиною шостою статті 171-1, статтями 241, 242, 244 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України             
постановила:

У задоволенні заяви ОСОБА_8 відмовити.
Постанова є остаточною і не може бути оскаржена, крім випадку, передбаченого пунктом 3 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий                                                                                                                     О.В. Кривенда 
Судді: | О.Ф. Волков О.А. Коротких П.В. Панталієнко | М.І. Гриців В.Л. Маринченко О.О. Терлецький