ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

"04" липня 2016 р.                               м. Київ                              К/800/35779/13 

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:
головуючого                          Ланченко Л.В.
суддів                                       Пилипчук Н.Г.
                                                 Цвіркуна Ю.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу
Державної податкової інспекції у Ленінському районі   м.Миколаєва Миколаївської області Державної податкової служби
на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 20.03.2013
та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 11.06.2013
у справі № 2а-7122/10/1470
за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2
до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м.Миколаєва Миколаївської області Державної податкової служби
про скасування податкового повідомлення-рішення,- 

                                                          ВСТАНОВИВ:          
             
Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 20.03.2013, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 11.06.2013, позов задоволено частково. Визнано частково протиправним та скасовано рішення ДПІ у Ленінському районі м.Миколаєва №0000982303 від 11.06.2012 в частині застосування штрафних санкцій до підприємця ОСОБА_2 в сумі 229125 грн. В решті позову відмовлено.
У справі відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою відповідача, у якій ставиться питання про скасування рішення суду першої та апеляційної інстанцій та прийняття нового про відмову в позові повністю, з підстав порушення норм матеріального та процесуального права.
Сторони представників у судове засідання касаційної інстанції не направили, про час та місце розгляду справи повідомлені. Відповідно до ст.41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Перевіривши повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки в судових рішеннях, в межах доводів касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга  підлягає задоволенню, виходячи з такого. 
Відповідачем проведено перевірку щодо дотримання ФОП ОСОБА_2 порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання  обігу готівки, наявності торгових  патентів, ліцензій у магазині, який розташований за адресою: вул.Кругова,44, м.Миколаїв, за результатами якої складено акт №0238/14/00/23/1918302060  від 31.05.2010.  
За висновками акта перевірки, позивачем допущено порушення п.п. 1, 2, 5 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а саме не використання розрахункових книжок під час продажу (пива у пляшках); 2) відсутність торгового патенту; 3) здійснення у 1 кварталі 2010 року продажу товарів на загальну суму 45825 грн без використання реєстратора розрахункових операцій.
На підставі акта перевірки відповідачем прийнято рішення № 0000982303 від 11.06.2010, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 229465,00 грн.
Суд першої інстанції, з доводами якого погодився суд апеляційної інстанції, задовольняючи позовні вимоги частково, обґрунтовував свої вимоги тим, що позивачка сплатила єдиний податок за січень 2010 року та подала заяву на обрання спрощеної системи оподаткування на 2010 рік, але Свідоцтво не було видано своєчасно з вини ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва, що підтверджується постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 20.12.2010, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду, а тому вона не повинна нести відповідальність за те, що протягом цього часу (з 01.01.2010 по 31.03.2010) здійснювала продаж товарів без реєстратора розрахункових операцій та без Свідоцтва про сплату єдиного податку.
Однак, з такими висновками судів погодитись не можна з огляду на таке.
Положенням ст.11 Закону України «Про державну підтримку малого підприємництва» №2063-III від 19.10.2000 визначено, що для суб'єктів малого підприємництва в порядку, встановленому законодавством України, може застосовуватися спрощена система оподаткування, бухгалтерського обліку та звітності, яка передбачає: заміну сплати встановлених законодавством податків і зборів (обов'язкових платежів) сплатою єдиного податку; застосування спрощеної форми бухгалтерського обліку та звітності. Спрощена система оподаткування, бухгалтерського обліку та звітності може застосовуватися поряд з діючою загальною системою оподаткування, бухгалтерського обліку та звітності, передбаченою законодавством, на вибір суб'єкта малого підприємництва. 
Відповідно до ст. 2 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» суб'єкти малого підприємництва - фізичні особи мають право самостійно обрати спосіб оподаткування доходів за єдиним податком шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного податку. 
У ст. 4 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» зазначено, що для переходу на спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єкт малого підприємництва подає письмову заяву до органу державної податкової служби за місцем державної реєстрації. Заява подається не пізніше ніж за 15 днів до початку наступного звітного (податкового) періоду (кварталу) за умови сплати всіх установлених податків та обов'язкових платежів за попередній звітний (податковий) період. 
Згідно п.2 Наказу Державної податкової адміністрації України про Порядок видачі Свідоцтва про сплату єдиного податку підставою для видачі свідоцтва є подання суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою письмової заяви та платіжного документа (квитанція, копія платіжного доручення з відміткою банківської установи) про сплату (перерахування) єдиного податку за період не менше ніж календарний місяць. Заява має бути подана не пізніше ніж за 15 днів до початку кварталу, з якого він обирає спосіб оподаткування доходів за єдиним податком за умови сплати всіх установлених податків та обов'язкових платежів, термін сплати яких настав на дату подання заяви. Свідоцтво видається на зазначений в заяві термін, але в межах календарного року. У разі щомісячної сплати єдиного податку, його сплата здійснюється не пізніше 20-го числа місяця, наступного за тим, в якому здійснювалася попередня сплата єдиного податку. 
Відповідно до абз. 4 п. 2 Порядку видачі Свідоцтва про сплату єдиного податку, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 29.10.1999 № 599 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.11.1999 за № 752/4045, свідоцтво видається на зазначений в заяві термін, але в межах календарного року.
Аналіз положень ст. 4 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» від 06.07.2005 № 2747-IV, п. 2, п. 3 Порядку видачі Свідоцтва про сплату єдиного податку, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 29.10.1999 № 599 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.11.1999 за № 752/4045, дозволяє дійти висновку, що право на застосування спрощеної системи оподаткування зі сплатою єдиного податку підтверджується свідоцтвом платника єдиного податку, в якому зазначається вид діяльності, в залежності від якого визначається ставка єдиного податку. Свідоцтво про сплату єдиного податку є документом, який підтверджує статус суб'єкта спрощеної системи оподаткування і яке свідчить про державну реєстрацію такого суб'єкта. За відсутності факту отримання такого свідоцтва на певний звітний період суб'єкт підприємницької діяльності не набуває у такому звітному періоді статусу особи, яка перебуває на спрощеній системі оподаткування.
Факт переходу суб'єкта господарювання на спрощену систему оподаткування у певному попередньому звітному періоді не свідчить про те, що такий суб'єкт має статус особи, яка перебуває на спрощеній системі оподаткування у наступному звітному періоді, адже, як вказано раніше, тільки дотримання суб'єктом вимог законодавства щодо подання відповідної заяви про право застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності до початку наступного звітного (податкового) періоду, за умови сплати всіх установлених податків та обов'язкових платежів за попередній звітний (податковий) період та отримання свідоцтва про сплату єдиного податку на конкретний звітний період, підтверджує право суб'єкта на перебування на спрощеній системі оподаткування у такому звітному періоді. 
Тому, під вказаним у ст. 4 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» від 06.07.2005 № 2747-IV «переходом на спрощену систему оподаткування, обліку та звітності» необхідно розуміти не тільки перехід із загальної системи оподаткування на спрощену, а й перехід на спрощену систему оподаткування у наступному звітному періоді шляхом отримання відповідного Свідоцтва про сплату єдиного податку за заявою про право застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, форма якої визначена у Додатку 1 до Порядку видачі Свідоцтва про сплату єдиного податку, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 29.10.1999 № 599 (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).
Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачем Свідоцтво про сплату єдиного податку було отримано лише 01.04.2010, зазначений факт визнається сторонами, у зв?язку з чим поширення на позивача преференцій, передбачених п.6 ч.1 ст.9 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» здійснено помилково.
Постанова Миколаївського окружного адміністративного суду від 20.12.2010, якою визнано протиправною бездіяльність ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва по невидачі позивачці Свідоцтва про сплату єдиного податку з терміном дії з 01.01.2010 не надає позивачу статусу платника єдиного податку з 01.01.2010 та не відновлює її права в цій частині.
Враховуючи, що обставини справи судами попередніх інстанцій встановлені повно і правильно, але їм надана неправильна юридична оцінка внаслідок неправильного застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права, судова колегія доходить висновку, що  ухвалені у справі судові рішення підлягають скасуванню, з прийняттям нового рішення про відмову в позові.
Керуючись ст. ст. 220, 221, 223, 229, 230  Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Ленінському районі  м.Миколаєва Миколаївської області Державної податкової служби задовольнити.
Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 20.03.2013 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 11.06.2013 скасувати.
Прийняти нову постанову. В позові відмовити.
Постанова вступає в законну силу з моменту проголошення. Заява про перегляд судового рішення в адміністративній справі може бути подана з підстав, в порядку та у строки встановлені ст.ст.236-239^1 КАС України безпосередньо до Верховного Суду України.

                             Головуючий                                                         Л.В.Ланченко  
                                Судді                                                                  Н.Г.Пилипчук
          Ю.І.Цвіркун