У Х В А Л А 
ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах                                      Вищого  спеціалізованого суду України                                                                            з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

доповідача | ОСОБА_1 ,
суддів | ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 ,
за участю прокурора | ОСОБА_4 ,
засудженого | ОСОБА_5  (в режимі відеоконференції),
при секретарі | ОСОБА_6 ,
 
розглянула в судовому засіданні 14 квітня 2016 року в м. Києві кримінальне провадження № 12014170010000167 за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_5 на вирок Октябрського районного суду м. Полтави від                             02 квітня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від               09 липня 2015 року.
Цим вироком 
                     ОСОБА_5 , 
                    ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця
та мешканця м. Полтави, в порядку ст. 89
КК України (далі - КК), такого, що не має судимості, 
засуджено за ч. 1 ст. 307 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк   4 роки, за ч. 2 ст. 307 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк         7 років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, за ч. 2 ст. 311 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, за ч. 3 ст. 311 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, за ч. 1 ст. 317 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, а на підставі ст. 70 КК за сукупністю злочинів остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк              7 років 6 місяців з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
          Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 9 липня 2015 року вирок в частині засудження ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 317 КК скасовано із закриттям провадження у цій частині у зв`язку з недоведеністю його винуватості у вчиненні цих правопорушень. В іншій частині вирок змінено, виключено вказівку про призначення ОСОБА_5 покарання за            ч. 2 ст. 311 КК. Ухвалено вважати ОСОБА_5  засудженим за ч. 1 ст. 307 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, за ч. 3 ст. 311 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, а на підставі ст. 70 КК за сукупністю злочинів остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років                 6 місяців з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
 
  ОСОБА_5 визнано винуватим у тому, що він у невстановленої особи та в невстановлений час незаконно придбав пластини з капсулами біло-синього кольору, що містять наркотичний засіб трамадол, обіг якого обмежено, який незаконно зберігав за місцем свого проживання з метою збуту до вилучення           у нього 02 вересня 2014 року в ході проведення обшуку працівниками міліції                дев’яноста трьох капсул, що містять наркотичний засіб трамадол вагою 4,88 г          у перерахунку на суху речовину.
Крім того, ОСОБА_5 у невстановленої особи та в невстановлений час незаконно придбав пластини з таблетками «Акатар» і « ОСОБА_7 », що містять прекурсор «псевдоефедрин», який незаконно зберігав за місцем свого проживання до вилучення працівниками міліції під час обшуку 02 вересня 2014 року дев’яноста шести таблеток «Акатар» та тридцяти п’яти таблеток «Сіррас», що містять прекурсор «псевдоефедрин» загальною вагою 10,19 г у перерахунку на суху речовину, що є особливо великим розміром.
 
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_5 посилається на неповноту судового слідства, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотні порушення кримінального процесуального закону. Зазначає, що належних і допустимих доказів його винуватості у вчиненні злочинів за ч. 1 ст. 307, ч. 3 ст. 311 КК матеріали провадження не містять. Стверджує, що не вчиняв дій, пов`язаних                            з виготовленням прекурсорів. Вважає, що наявність у нього умислу, направленого на збут наркотичних засобів, не доведено. Просить скасувати судові рішення в частині засудження його дії за ч. 3 ст. 311 КК із закриттям провадження у цій частині, а також перекваліфікувати його дії з ч. 1 ст. 307 КК на ч. 1 ст. 309 КК з призначенням відповідного покарання.
Заслухавши доповідача, пояснення засудженого, надані ним в режимі відеоконференції, на підтримання касаційної скарги, думку прокурора, який просив залишити судові рішення без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає з таких підстав.
У касаційній скарзі порушується питання про перевірку судових рішень у касаційному порядку у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неповнотою судового розгляду. Проте, зазначені обставини відповідно до вимог ст. 438 КПК         України (далі - КПК) не можуть бути підставами для скасування або зміни судових рішень у касаційному порядку. Суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Висновок суду про те, що ОСОБА_5 незаконно придбав і зберігав за місцем свого проживання наркотичний засіб, обіг якого обмежено, саме з метою збуту, а також про доведеність його винуватості у незаконному придбанні та зберіганні прекурсорів в особливо великому розмірі ґрунтується на сукупності зібраних під час досудового розслідування та ретельно досліджених судом доказах, яким дана належна оцінка, і є обґрунтованим.
Так, винуватість ОСОБА_5 підтверджується його власними показаннями, у яких він частково визнав свою вину, а також даними, які містяться у протоколах обшуку, висновках судово-хімічних експертиз та іншими доказами, які узгоджуються між собою.
Також у суді знайшов підтвердження висновок щодо направленості умислу ОСОБА_5 на збут наркотичного засобу, обіг якого обмежено, який він незаконно придбав та зберігав за місцем свого проживання. Зокрема, згідно з даними протоколу № 10/1959т, № 10/1590т про результати здійснення оперативно-технічних засобів у виді зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж з мобільного терміналу за номером телефону ОСОБА_5 , які проводилися з дозволу слідчого судді апеляційного суду в період з березня по травень 2014 року, він неодноразово вів численні розмови з особами, які прохали продати наркотичні засоби, при цьому така розмова з клієнтами велася як завуальовано, так і відкритим текстом.
За встановлених судом фактичних обставин дії ОСОБА_5 за ч. 1                ст. 307, ч. 3 ст. 311 КК кваліфіковано правильно.   
Доказів, які б свідчили про те, що під час розгляду кримінального провадження неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність або істотно порушено кримінальний процесуальний закон, що тягне безумовне скасування судових рішень, не встановлено.
Покарання ОСОБА_5 призначено відповідно до вимог закону, є обґрунтованим, необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Апеляційний розгляд провадження проведений з дотриманням вимог кримінального процесуального закону. Наведені засудженим в апеляційній скарзі доводи, які за своїм змістом аналогічні доводам касаційної скарги, належним чином перевірено й спростовано.
Підстав для скасування чи зміни судових рішень не вбачається.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 438 КПК, колегія суддів
                                           у х в а л и л а:
 
Вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 2 квітня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 9 липня 2015 року щодо ОСОБА_5 залишити без зміни, його касаційну скаргу – без задоволення.
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.
      Судді:

 
ОСОБА_1           ОСОБА_2         ОСОБА_3