ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

"25" лютого 2016 р.                               м. Київ                              К/800/65631/13 

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі суддів:

Чалого С.Я.
Гончар Л.Я.
Конюшка К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за касаційною скаргою Державної фінансової інспекції в Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2013 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2013 року у справі за позовом державного підприємства "Донбаський науково-дослідний та проектно-конструкторський вугільний інститут" до Державної фінансової інспекції в Донецькій області про визнання протиправною вимоги,-

                                                    в с т а н о в и л а :

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2013 року залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2013 року позов державного підприємства "Донбаський науково-дослідний та проектно-конструкторський вугільний інститут" задоволено. Визнано протиправною та скасовано вимогу Державної фінансової інспекції в Донецькій області від 05.07.2013 року №05.5.2-10-14/7775 «Про усунення виявлених ревізією порушень». 
Не погоджуючись з зазначеними судовими рішеннями у справі, відповідач звернувся до суду з касаційною скаргою, у якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з наявних у справі матеріалів та вірно враховано судами, Державною фінансовою інспекцією в Донецькій області була проведена планова ревізія фінансово-господарської діяльності Державного підприємства «Донбаський науково-дослідний та проектно-конструкторський вугільний інститут» за період з 01.01.2010 року по 31.12.2012 року.
На підставі проведеної ревізії був складений акт ревізії №054-17/02 від 03.06.2012   року відповідно до п. 1.2.3.1 Плану контрольно-ревізійної роботи Державної фінансової інспекції в Донецькій області та у Порядку проведення інспектування органами Державної контрольно-ревізійної служби, затвердженого Постановою КМУ від 20.04.2006 року №550
За наслідками проведеної ревізії було прийнято вимогу, щодо усунення виявлених ревізією порушень від 05.07.2013 року № 05.05.2-10-14/7775.
Так, відповідно до п.1 вимоги, встановлено, що за період 2010-2011 років не дотримано фінансових ресурсів підприємством, внаслідок не нарахування сум штрафних санкцій ДП «ДонНДІ» передбачених умовами договорів, невжиття заходів щодо їх стягнення об'єктом контролю в сумі 97,39 тис. грн., що є порушенням вимог ст.231 Господарського кодексу України, «Положення про забезпечення записів у бухгалтерському обліку затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, п.п. 5,22 П(С)БО № 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 № 290, п.1 ст.3, п.5 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п. 2.1 Статуту підприємства. Відповідальні особи за встановлене порушення: в.о. директора ДП «ДонНДІ» та помічник директора з правових питань.
Відповідно до п.2 вимоги, було встановлено, що при відсутності прибутку зайво нараховані та виплачені премії до святкових та ювілейних дат протягом 2010-2012 року в сумі 34,02 тис. грн. та зайво нараховані та перераховані внески до цільових державних фондів   складають 9,83 тис. грн., що є порушенням п.1.8 Додатку 26 Галузевої угоди органами, власниками, що діють у вугільні галузі і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості від 03.07.2001 року (реєстраційний номер в Міністерстві праці та соціальної політики України № 71 від 07.08.2001) з доповненнями та змінами від 24.03.2009 року, ст. 97 КЗпПУ від 03.03.1998 року за № 137/98-ВР, ст. 5, 15 Закону України «Про оплату праці, ст. 5,15 Закону України   «Про колективні договори». Відповідальні особи: в.о. директора ДП «ДонНДІ» та головний бухгалтер.
Відповідно до п. 3 вимоги, встановлено, що в бухгалтерському обліку ДП «ДонНДІ» списана дебіторська заборгованість термін позовної давнини якої минув, внаслідок невикористання законних прав звернення до судових органів та не забезпечення вжиття всіх передбачених законодавством заходів, щодо своєчасного стягнення дебіторської заборгованості і, як наслідок, спливу строків її стягнення та втрати фінансових ресурсів на загальну суму 164,27 тис. грн., що є порушенням ст. 256 ЦК України, ст. 1,2,5,6 Господарського процесуального кодексу України, п.п. 5,6,7 П(С) БО № 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 року № 318, п. 3.2, 3.4 «Положення про забезпечення записів у бухгалтерському обліку» затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, п. 1 ст. 10 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року № 996. Відповідальні особи за встановлене порушення: в.о. директора ДП «ДонНДІ» та помічник директора з правових питань.
Тому, відповідач у оскаржуваній вимозі вимагає:
- відшкодувати збитки завдані підприємству внаслідок недоотримання фінансових ресурсів в сумі 97,39 тис. грн. шляхом стягнення з винних осіб у порядку та розмірах встановлених ст.ст. 130-136 КЗпП України;
- відшкодувати збитки завдані підприємству внаслідок зайвого нарахування та виплати премій до святкових та ювілейних дат в сумі 34,02 тис. грн. та зайво нарахованих та перерахованих внесків до цільових державних фондів в сумі 9,83 тис. грн. шляхом стягнення з винних осіб у порядку та розмірах встановлених ст.ст. 130-136 КЗпП України;
- відшкодувати збитки завдані підприємству внаслідок списання дебіторської заборгованості, термін позовної давнини якої минув в сумі 164,27 тис. грн., шляхом стягнення з винних осіб у порядку та розмірах встановлених ст.ст. 130-136 КЗпП України та розглянути питання, щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності (звільнення) та матеріальної відповідальності осіб, які відповідальні за встановлені порушення.
Не погоджуючись із такими діями Інспекції, позивач звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними вимоги, що викладені у вимозі відповідача від 05.07.2013 року №05.5.2-10-14/7775 «Про усунення виявлених ревізією порушень».
Задовольняючи позовні вимоги, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що висновки викладені в вимозі Державної фінансової інспекції не відповідають чинному законодавству та є протиправними, оскільки позивачем доведено законність його дій.   
Колегія суддів Вищого адміністративного суду вважає передчасними такі висновки судів з огляду на наступне. 
Відповідно до статті 2 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон) головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням законодавства на всіх стадіях бюджетного процесу щодо державного і місцевих бюджетів, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за рішенням суду, винесеним на підставі подання прокурора або слідчого для забезпечення розслідування кримінальної справи.
Згідно з Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 23 квітня 2011 року № 499/2011 (далі - Положення), Інспекція є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.
Інспекція відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших службових осіб підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів <…> (підпункт 4 пункту 4 Положення).
Відповідно до пункту 6 Положення Інспекція для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.
Також Положенням установлено, що у разі, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, Інспекція має право звернутися до суду в інтересах держави.
Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні", згідно з якими органу державного фінансового контролю надано право пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень. Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства, і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. 
При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.
Отже, такі збитки не можуть бути примусово стягнуті з підконтрольної установи шляхом вимоги, вони відшкодовуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю і правильність їх обчислення, як і наявність підстав для відшкодування, перевіряє суд, який розглядає відповідний позов, а не позов підконтрольної установи про визнання протиправною вимоги про відшкодування збитків, яка не породжує безпосередньо права чи обов'язки для цієї установи, оскільки обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства, і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.
У порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.
У справі, яка розглядається, органом державного фінансового контролю пред'явлено вимогу про усунення порушень, виявлених під час ревізії. При цьому пункти спірної вимоги вказують на виявлені збитки та їхній розмір.
Таким чином, висновок судів попередніх інстанцій про можливість скасування оскаржуваної вимоги Держфінінспекції є помилковим.
Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права вже була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 13 травня 2014 року №21-89а14, від 28 жовтня 2014 року №21-462а14, від 20 січня 2015 року №21-603а14, від 10 лютого 2015 року № 21-632а14, від 09 червня 2015 року № 21-174а15.
Зважаючи на викладене, судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Відповідно до ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, якщо обставини справи встановлені повно і правильно, але суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми матеріального чи процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення. 

Керуючись статтями 220, 222, 223, 229, 230, 232 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Касаційну скаргу Державної фінансової інспекції в Донецькій області задовольнити. 
Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2013 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2013 року скасувати та ухвалити у справі нове рішення.
В задоволенні позову державного підприємства "Донбаський науково-дослідний та проектно-конструкторський вугільний інститут" до Державної фінансової інспекції в Донецькій області про визнання протиправною вимоги - відмовити.
Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута в порядку ст.ст. 235-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

        Судді: