ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

 19 квітня 2016 року                               м. Київ                    справа № 800/99/16 

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

Олендера І.Я. - головуючого, 

Ланченко Л.В., 

Пилипчук Н.Г., 

Сіроша М.В.,

Цвіркуна Ю.І.,

секретар судового засідання                               Загородній А.А.,
за участю представника Вищої ради юстиції          Нарольської Т.С.,
представника Вищої кваліфікаційної комісії
суддів України                                                   Каршал Д.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_9 до Вищої ради юстиції, третя особа без самостійних вимог на предмет спору Вища кваліфікаційна комісія суддів України про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В:
8 лютого 2016 року ОСОБА_9 (далі - позивач) звернулася до Вищого адміністративного суду України із зазначеним позовом в якому просила:
- визнати протиправними дії Вищої Ради Юстиції щодо винесення ухвали від 10.12.2015 року № 1181/0/15-15 про повернення до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - ВККС, третя особа) рішення від 10.04.2015 року № 84/пп-14 про рекомендування позивача на посаду судді Устинівського районного суду Кіровоградської області;
- скасувати ухвалу ВРЮ від 10.12.2015 року № 1181/0/15-15 в частині повернення до ВККС рішення від 10.04.2015 року № 84/пп-14  і доданих матеріалів щодо призначення позивача на посаду судді Устинівського районного суду Кіровоградської області;
- зобов'язати відповідача розглянути на засіданні ради рішення ВККС від 10.04.2015 року про рекомендування позивача на посаду судді Устинівського районного суду Кіровоградської області.
Позов обґрунтовано тим, що приймаючи зазначену ухвалу в частині, яка стосується позивача, відповідач порушив вимоги ст. 29 Закону України «Про Вищу раду юстиції» та ст. 73 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», оскільки відповідач не розглянув рекомендацію ВККС України щодо призначення його на посаду судді, не прийняв подання про призначення його на посаду судді згідно з цією рекомендацією або рішення про відмову в поданні про таке призначення, прийнявши натомість рішення, яке не передбачене Законом України «Про Вищу раду юстиції» та Регламентом Вищої ради юстиції.
Заперечуючи проти позову, відповідач просив у його задоволенні відмовити, зазначаючи при цьому, що повертаючи ВККС рішення від 10.04.2015 року № 84/пп-14  і доданих матеріалів щодо призначення позивача на посаду судді Устинівського районного суду Кіровоградської області, він діяв у межах повноважень, в порядку та у спосіб, установлені Конституцією України та Законом України «Про Вищу раду юстиції».
ВККС України подала пояснення, в яких зазначила, що рішення від 10.04.2015 року щодо рекомендації про призначення позивача на посаду судді не суперечить вимогам             ст. 66 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Заслухавши пояснення представників відповідача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що даний позов не підлягає задоволенню з наступних  підстав.
Рішенням ВККС від 30.05.2012 року № 182/пп-12 позивача було допущено до участі в доборі кандидатів на посаду судді вперше та до складання анонімного тестування з метою виявлення рівня загальних теоретичних знань у галузі права.
Рішенням ВККС від 04.04.2012 року № 196/пп-12 допущено до складання кваліфікаційного іспиту.
Рішенням ВККС від 12.11.2012 року № 1597 позивача визнано таким, що склав кваліфікаційний іспит та зараховано до резерву на заміщення вакантних посад суддів.
Рішенням ВККС від 05.03.2013 року позивача визнано переможцем конкурсу на заміщення вакантної посади судді Устинівського районного суду Кіровоградської області.
15.04.2013 року ВККС рекомендувала позивача на посаду судді Устинівського районного суду Кіровоградської області та 25.04.2013 року вказана рекомендації була направлена на адресу відповідача.
03.09.2013 року рішенням відповідача № 703/0/15-13 позивачу було відмовлено у внесенні подання Президентові України про призначення ОСОБА_9 на посаду судді Устинівського районного суду Кіровоградської області. Зазначене рішення не оскаржувалось позивачем.
10.04.2014 року, на підставі заяви позивача, ВККС повторно винесла рішення                  № 84/пп-14 про рекомендування ОСОБА_9 на посаду судді Устинівського районного суду Кіровоградської області, що отримано відповідачем 11.04.2014 року.
За наслідком розгляду рішення ВККС  № 84/пп-14 від 10.04.2015 року прийнято ухвалу відповідача від 10.12.2015 року № 1181/0/15-15, якою, зокрема, повернено до ВККС рішення від 10.04.2015 року № 84/пп-14  і додані матеріали щодо призначення позивача на посаду судді Устинівського районного суду Кіровоградської області, оскільки рішенням відповідача   № 703/0/15-13 позивачу вже було відмовлено у внесенні подання Президентові України про призначення ОСОБА_9 на посаду судді Устинівського районного суду Кіровоградської області, яке є чинним, а нормами Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) не передбачено таку стадію добору та призначення суддів на посади вперше, як повторне звернення ВККС України щодо призначення особи на посаду судді на підставі раніше пройденої процедури добору, за якою було прийнято рішення про відмову у внесенні подання Президентові України щодо призначення позивача на посаду судді.
Заслухавши пояснення представників відповідача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що даний позов не підлягає задоволенню з наступних  підстав.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Повноваження, організація і порядок діяльності ВРЮ визначаються, зокрема,             ст. 131 Конституції України, п. 1 ч. 1 якої передбачено, що до відання ВРЮ належить, у тому числі внесення подання Президентові України про призначення суддів на посади або про звільнення їх з посад.
Відповідно до ч. 2 ст. 29 Закону України «Про вищу раду юстиції» ВРЮ приймає рішення щодо внесення подання про призначення на посаду судді вперше на підставі розгляду рекомендації ВККС України, до якої обов'язково додаються особова справа кандидата на посаду судді вперше та будь-які інші матеріали, які дають змогу перевірити дотримання передбаченого Законом України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) порядку призначення на посаду судді вперше. У разі необхідності ВРЮ має право отримувати такі матеріали від ВККС України, робити запити до будь-яких підприємств, установ та організацій з метою перевірки відповідної інформації.
Порядок призначення на посаду судді вперше встановлено ст. 66 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин). Цей порядок включає ряд послідовних стадій, проходження яких є обов'язковим. Внесення ВККС України рекомендації ВРЮ про призначення кандидата на посаду судді є однією з таких стадій, якій передують обов'язкові стадії, визначені в п.п.   1-12 ч. 1 цієї статті (в п.п. 1 - 9 ч. 1 цієї статті в редакції Закону України «Про судоустрій і статус суддів», чинній до 29.03.2015 року). Наступною за цією стадією є розгляд ВРЮ питання про дотримання визначеної Законом України «Про судоустрій і статус суддів» процедури на стадіях, передбачених п.п. 1-13 ч. 1 цієї статті, та внесення подання Президентові України про призначення кандидата на посаду судді.
У разі непроходження кандидатом послідовних стадій, встановлених ст. 66 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», призначення його на посаду не може бути здійснено.
Проаналізувавши ст.ст. 66-71 цього Закону колегія суддів приходить до висновку про відсутність такої стадії добору на призначення суддів на посади вперше як повторне звернення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України з рекомендацією щодо призначення на посаду судді.
З прийняттям, в даному випадку, ВРЮ за результатами розгляду рекомендації ВККС України рішення 03.09.2013 року № 703/0/15-13, яким позивачу було відмовлено у внесенні подання Президентові України про її призначення на посаду судді Устинівського районного суду Кіровоградської області, обов'язкова стадійність порядку призначення на посаду судді була перервана. 
Зазначене рішення відповідача в установленому порядку не оскаржувалось та є чинним.
З огляду на зазначене та враховуючи вичерпний перелік стадій, які складають порядок призначення на посаду судді вперше, серед яких стадія повторного направлення ВККС України рекомендації щодо призначення кандидата на посаду судді, як наступна після прийняття ВРЮ рішення про відмову у внесенні подання Президентові України про таке призначення, ст. 66 Закону Законом України «Про судоустрій і статус суддів»  (в тому числі в редакції, чинній до 29.03.2015 року) не передбачена, ВРЮ правомірно повернула третій особі її рішення № 81/пп-14 від 10.04.2014 року та додані матеріали оскаржуваною ухвалою.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що відсутні і підстави для зобов'язання відповідача розглянути внесену рішенням ВККС України                № 81/пп-14 від 10.04.2014 року рекомендацію про призначення ОСОБА_9 на посаду судді Устинівського районного суду Кіровоградської області. 
При цьому колегія суддів враховує, що в ст. 27 Закону України «Про вищу раду юстиції» визначено перелік актів, які приймає ВРЮ, і цей перелік не є вичерпним. Відповідно до п. 7 ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 27 Закону України «Про вищу раду юстиції»  передбачено, що ВРЮ приймає інші акти в межах своїх повноважень та інші процедурні акти, необхідні для здійснення її функцій. 
Прийняття відповідачем оскаржуваної ухвали не суперечить наведеним нормам. Зазначена ухвала прийнята повноважним складом ВРЮ за результатами розгляду рішення ВККС України № 81/пп-14 від 10 квітня 2014 року, що підтверджується витягом з протоколу № 19 засідання ВРЮ від 10.12.2015 року та спростовує доводи позивача про те, що зазначене рішення фактично не було розглянуто. 
З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_9, оскільки оскаржувані дії та рішення відповідачем вчинено на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами України «Про судоустрій і статус суддів» та «Про вищу раду юстиції», з використанням повноважень та з метою, з якою ці повноваження 

надано, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, неупереджено та розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом.
Керуючись ст.ст. 18, 122, 159-163, 167, 171-1 КАС України суд, 
П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_9 до Вищої ради юстиції, третя особа без самостійних вимог на предмет спору Вища кваліфікаційна комісія суддів України про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.
Постанова може бути переглянута Верховним Судом України в порядку та строки  визначені Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про її перегляд Верховним Судом України, за умови якщо таку заяву не було подано.

Головуючий:                                                                      І.Я. Олендер

Судді:                                                                                          Л.В. Ланченко          

                                                                                                    Н.Г. Пилипчук

                                                                                                    М.В. Сірош

                                                                                                    Ю.І. Цвіркун

Повний текст виготовлено 21.04.2016 року.