ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

01 березня 2016 року                              м. Київ                              К/800/38597/13 

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:
Головуючого судді | Малиніна В.В.,
суддів | Ситникова О.Ф., Швеця В.В.

провівши попередній розгляд касаційної скарги Управління Пенсійного фонду України в Старосинявському районі Хмельницької області на постанову Старосинявського районного суду Хмельницької області від 04 квітня 2013 року та постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Старосинявському районі Хмельницької області про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, -

  ВСТАНОВИВ:

        У листопаді 2013 року ОСОБА_4 (далі - позивач) звернувся до Старосинявського районного суду Хмельницької області з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Старосинявському районі Хмельницької області (далі - УПФУ) про визнання відмови у перерахунку щомісячного довічного утримання з 01.01.2012 року по 30.11.2012 року протиправною; зобов'язання   УПФУ провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, встановивши розмір цього утримання 80% від суддівської винагороди, визначеного ст.129 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VI (далі - Закон № 2453-VI) діючого судді, який працює на відповідній посаді з 01.01.2012 року. 

       Постановою Старосинявського районного суду Хмельницької області від 04.04.2013 року позов задоволено, а саме: визнано протиправною відмову відповідача у виплаті ОСОБА_4 щомісячного грошового утримання судді у відставці, згідно ч.3 ст.138 Закону України № 2453-VI;  зобов'язано   Управління провести позивачу перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, встановивши розмір цього утримання 80% від суддівської винагороди, визначеного  ч.3 ст.138Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VI діючого судді, який працює на відповідній посаді, починаючи з 01.01.2012 року, з урахуванням виплачених сум. 

      Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 20.06.2013 року рішення суду першої інстанції скасовано шляхом залишення без розгляду адміністративний позов за період з 01.01.2012 року по 05.09.2012 року, в іншій частині прийнято нове рішення, а саме: визнано протиправною відмову відповідача у виплаті ОСОБА_4 щомісячного грошового утримання судді у відставці;  зобов'язано   УПФУ провести позивачу перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, встановивши розмір цього утримання 80% від суддівської винагороди, визначеного  ч.3 ст.138Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VI діючого судді, який працює на відповідній посаді, з 06.09.2012 року.

       Вказуючи, на допущені судами, на думку відповідача, неповне з'ясування обставин, які мають значення у справі, та порушення норм чинного процесуального та матеріального законодавства, що призвело до неправильного вирішення даного спору, просить їх рішення скасувати та постановити нове, яким відмовити у задоволені позову.

       Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.  

       Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з обґрунтованості позову в межах спірного питання щодо можливості перерахунку   щомісячного грошового утримання судді у відставці у разі збільшення заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, яка враховується при призначенні (перерахунку) довічного грошового утримання. 

        Колегія суддів, погоджується з такими висновками та зазначає наступне.

        Судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи по суті встановлено, що ОСОБА_4 з 14.12.2005 року перебуває у відставці і йому призначене щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 80% заробітної плати працюючого судді. 

У вересні 2012 року позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України у Старосинявському районі Хмельницької області про виплату щомісячного грошового утримання, виходячи із розміру суддівської   винагороди, визначеному ст.129 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», однак листом від 06.09.2012 року № 14/Л-4 УПФУ відмовило у виплаті щомісячного довічного грошового утримання, виходячи із нового розміру грошової винагороди з тих мотивів, що постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 року №3-1 та законодавством не передбачено проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці.

За правилами ч.4 ст.43 Закону № 2862-XII судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді. 

Наведене правило було закріплене й у статті 138 Закону № 2453-VІ, згідно з частиною третьою якої у редакції, чинній до 1 жовтня 2011 року, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

1 січня 2012 року введено в дію статтю 129 Закону № 2453-VІ, якою по-новому врегульовано питання, пов'язані із суддівською винагородою. У зв'язку з чим, як встановлено судами попередніх інстанцій, позивач 03.09.2012 року звернувся до УПФУ із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки ТУ ДСА у Хмельницькій області від 28.08.2012 року №307 року. Рішенням УПФУ від 06.09.2012 року №14/Л-4 відмовлено позивачу в проведенні перерахунку. 

Частиною 3 статті 138 Закону № 2453-VІ у редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи»  від 08.07.2011 року № 3668-VI (набрав чинності з 01.10.2011 року; далі - Закон № 3668-VI), чинною на час виникнення спірних відносин, передбачено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, який працює на відповідній посаді. 

У частині 5 вказаної норми Закону визначено, що виплата щомісячного довічного грошового утримання, призначеного відповідно до цієї статті, на період роботи на посадах, які дають право на його призначення або право на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених законами України "Про прокуратуру", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", припиняється. На цей період призначається і виплачується пенсія відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Максимальний розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Конституційний Суд України Рішенням від 03.06.2013 року № 3-рп/2013 частину третю, перше, друге, третє речення частини п'ятої статті 138 Закону № 2453-VI у редакції Закону № 3668-VI визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними). 

У зазначеному Рішенні Конституційний Суд України вказав на те, що Законом №3668-VI змінено визначений Законом № 2453-VI порядок нарахування щомісячного довічного грошового утримання, внаслідок чого зменшено розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів. Залишивши незмінним зміст права на щомісячне довічне грошове утримання суддів, Закон № 3668-VI звузив обсяг цього права, встановивши обмежену базу для нарахування суддям щомісячного довічного грошового утримання і його максимальний розмір, та скасував право суддів на одержання щомісячного довічного грошового утримання без обмеження граничного розміру, чим знизив і досягнутий рівень гарантій незалежності суддів, що не узгоджується з конституційним положенням про недопустимість звуження змісту чи обсягу гарантій незалежності суддів.

Ухвалюючи зазначене Рішення, Конституційний Суд України врахував попередні позиції стосовно гарантій незалежності суддів, викладені ним у рішеннях від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004, 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005, 18 червня 2007 року № 4-рп/2007, 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, які полягають у тому, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід'ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

Таким чином, конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв'язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання). Статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.

Верховний Суд України, рішення якого відповідно до положень статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України є обов'язковим для всіх судів України, у постанові від 17 березня 2015 року (справа № 21-371а14) висловив наступну правову позицію: "… з моменту ухвалення Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013 підлягає застосуванню частина третя статті 138 Закону № 2453-VI в редакції до змін, внесених Законом № 3668-VI: "Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання».

З огляду на викладене, до 3 червня 2013 року - дати ухвалення Рішення Конституційного Суду України № 3-рп/2013 - правовідносини щодо визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання регулювалися статтею 138 Закону № 2453-VІ у редакції Закону № 3668-VI, яка передбачала, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням обмеження максимального розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність. 

       Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що позивач має право на перерахунок довічного грошового утримання.

       При цьому, апеляційний суд вірно звернув увагу на те, що позивачем пропущено процесуальний строк звернення до адміністративного суду, з посиланням на ст.99, 100 КАС України, але не прийнято до уваги, що позивач звернувся до Старосинівського місцевого суду Хмельницької області з відповідним позовом 23.11.2012 року, згідно штампу вхідної кореспонденції (а.с.1), відтак, процесуальний строк необхідно застосовувати з 01.01.2012 року по 22.05.2012 року.  

       Необхідно зазначити, що позовні вимоги підлягають задоволенню з моменту ухвалення рішення  Конституційного Суду України № 3-рп/2013, а саме: з 03.06.2013 року, відповідно до ч.3 ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», що тягне за собою зміну рішення суду апеляційної інстанції та зобов'язання УПФУ здійснити  перерахунок раніше призначеної пенсії судді у відставці ОСОБА_4, починаючи з 03.06.2013 року. 

       Відповідно до статті 225 КАС України суд касаційної інстанції має право змінити судове рішення, якщо у справі немає необхідності досліджувати нові докази або встановлювати обставини, а судове рішення, яке змінюється, є помилковим тільки в частині. 

        Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 225, 230, 231 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ: 

         Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Старосинявському районі Хмельницької області, - задовольнити частково.

        Постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2013 року, - змінити та зазначити наступне: «Адміністративний позов ОСОБА_4 за період 01 січня 2012 року по 22 травня 2012 року, - залишити без розгляду.

        Зобов'язати  Управління Пенсійного фонду України в Старосинявському районі Хмельницької області здійснювати нарахування та виплату щомісячного грошового утримання у відставці ОСОБА_4 у відповідності до нових умов оплати праці суддів, працюючих на відповідних посадах з 03 червня 2013 року».

        Постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2013 року в частині зобов'язання   Управління Пенсійного фонду України в Старосинявському районі Хмельницької області провести позивачу перерахунок щомісячного довічного грошового утримання за період з 23 травня 2012 року по 02 червня 20013 року, - залишити без мін.

          Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.
. 

      Судді:                                                                                                                  В.В.Малинін

                                                                                                                      О.Ф.Ситников

                                                                                                                         В.В.Швець