ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

"14" квітня 2016 р.                               м. Київ                                        К/800/5601/14 

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі суддів:
Мороз В.Ф.
Логвиненко А.О.
Донець О.Є.

за участю секретаря судового засідання: Слободян О.М
за участю:  представників позивача Купрійчук Т.П., Осадчого А.В., Орлова М.Г.
                  представників відповідача Мельник О.І. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Державної фінансової інспекції в Житомирській області на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2013 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2014 року у справі за позовом Відділу освіти Коростенської міської ради Житомирської області до Державної фінансової інспекції в Житомирській області про визнання протиправним та скасування пункту вимоги, 
в с т а н о в и л а:
 Відділ освіти Коростенської міської ради Житомирської області звернувся з позовом про скасування п.3 вимоги Державної фінансової інспекції в Житомирській області від 07 серпня 2013 року №62-17/1422 "Про усунення порушень, виявлених ревізією фінансово-господарської діяльності відділу освіти Коростенської міської ради Житомирської області за період з 01.01.2010, 2011-2012 роки та завершений звітний період 2013 року" про проведення перерахунку та відповідних взаємозвірок щодо сум внесків до Фонду та повернення зайво сплачених коштів в сумі 617297,03 грн., а у разі пропуску встановленого строку-відшкодувати порушення за рахунок осіб, що допустили зайві грошові виплати.
Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2013 року, залишеною без змін Житомирського апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2014 року, позов задоволено.   Скасовано п.3 вимоги інспекції від 07 серпня 2013 року №62-17/1422 "Про усунення порушень, виявлених ревізією фінансово-господарської діяльності відділу освіти Коростенської міської ради Житомирської області за період з 01.01.2010, 2011-2012 роки та завершений звітний період 2013 року" про проведення перерахунку та відповідних взаємозвірок щодо сум внесків до Фонду та повернення зайво сплачених коштів в сумі 617297,03 грн., а у разі пропуску встановленого строку-відшкодувати порушення за рахунок осіб, що допустили зайві грошові виплати (ст.133 КЗпП).
В касаційній скарзі, що надійшла до Вищого адміністративного суду України, Інспекція, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції 
Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України, перевіривши матеріали справи та переглядаючи справу в межах доводів касаційної скарги, судова колегія вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.                    
Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідачем проведено ревізію фінансово-господарської діяльності позивача за період з 01.01.2010, 2011-2012 роки та завершений звітний період 2013 року.
За результатами ревізії було складено акт від 14 червня 2013 року № 62-09/58, яким було встановлено ряд порушень, допущених з боку позивача. Зокрема, зазначено: ревізією дотримання законодавства при використанні коштів на сплату обов'язкових платежів до державних цільових фондів, крім тих, які виявлені по незаконно виплачених сумах з оплати праці, встановлено, що в порушення п.13 ст.8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 року №2464-VI за період з 01.01.2010 року по 01.04.2013 року відділом освіти проведено нарахування та сплату єдиного внеску на суми заробітної плати працюючим інвалідам в розмірі 36,3% при тому, що слід нараховувати 8,41%, а тому зайво сплачено єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на загальну суму 617297,03 грн., в тому числі: за 2010 рік-164455,67 грн, за 2011 рік-179689,71 грн., за 2012 рік-220009,77 грн., станом на 01.04.2013 року - 53141,88 грн. Внаслідок допущеного правопорушення відділу освіти завдано матеріальної шкоди на суму 617297,03 грн.
15.08.2013 року за вх. №1054 на адресу позивача надійшла Вимога про усунення виявлених ревізією порушень фінансової дисципліни №62-17/1422 від 07.08.2013 року, згідно з п. 3 якої інспекція вимагає провести перерахунок та відповідні взаємозвірки щодо сум внесків до Фонду та повернення зайво сплачених коштів в сумі 617297,03 грн. У разі пропуску встановленого строку-відшкодувати порушення за рахунок осіб, що допустили зайві грошові виплати (ст.133 КЗпП). Про вжиті заходи і виконання цих вимог інспекція зобов'язала відділ повідомити до 10.09.2013 року.
Згідно з Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 23 квітня 2011 року № 499/2011 (далі - Положення) Державна фінансова інспекція України (далі - Держфінінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.
Держфінінспекція України відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших службових осіб підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (підпункт 4 пункту 4 Положення).
Відповідно до пункту 6 Положення Держфінінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.
Також Положенням установлено, що у разі, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, Держфінінспекція України має право звернутися до суду в інтересах держави.
Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» № 2939-ХІІ, згідно з якими державній контрольно-ревізійній службі надано право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.
Отже органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.
При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.
Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.
Наведене дає підстави для висновку про наявність у органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки. 
В порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.
У даній справі Інспекція пред'явила вимоги, які вказують на виявлені збитки, їхній розмір та їх стягнення.
Зважаючи на те, що збитки відшкодовуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не за поданням адміністративного позову підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.
Відповідна правова позиція була висловлена Верховним Судом України у постановах від 15 квітня 2014 року (справа № 21-40а14) від 13 травня 2014 року (21-89а14), від 20 січня 2015 року (справа №21-603а14).
Отже висновок судів про задоволення позову не ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права, у зв'язку з чим судові рішення підлягають скасуванню з прийняттям нового про відмову у позові. 
Відповідно до ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України Суд касаційної інстанції має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, якщо обставини справи встановлені повно і правильно, але суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми матеріального чи процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення. 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 220, 221, 223, 229, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

п о с т а н о в и л а :
Касаційну скаргу Державної фінансової інспекції в Житомирській області задовольнити частково.
Постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2013 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2014 року скасувати.
В задоволенні адміністративного позову відмовити. 
Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянуте Верховним Судом України.

Судді:                                                                                          В.Ф. Мороз 
                                                                                
                                                                                                    А.О. Логвиненко 
                                                                               
                                                                                                    О.Є Донець