ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

18 лютого 2016 року                              м. Київ                    К/800/27764/13 

 Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:
Головуючого, судді | Горбатюка С.А. (доповідач)
Суддів | Мороз Л.Л. | |
| Шведа Е.Ю. | |
провівши у порядку письмового провадження касаційний розгляд адміністративної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "Ардіс" до Київської регіональної митниці Державної митної служби України, Головного управління Державної казначейської служби України в                 м. Києві про скасування рішення, картки відмови та стягнення коштів за касаційною скаргою Київської регіональної митниці Державної митної служби України (далі - Київська регіональна митниця) на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 жовтня 2012 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 23 квітня 2013 року 
в с т а н о в и л а :
У червні 201 ТОВ "Ардіс" в Окружному адміністративному суді м. Києва пред'явило позов до Київської регіональної митниці, Головного управління Державної казначейської служби України в м. Києві про скасування рішення, картки відмови та стягнення коштів.
Просило скасувати рішення Київської регіональної митниці про визначення митної вартості товарів від 04 квітня 2012 року № 100000003/2012/012241/2, картку відмови Київської регіональної митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи про пуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України від 11 квітня 2012 року № 100200000/2/01443 та стягнути з Державного бюджету України на свою користь 140005,56 грн. надмірно сплачених платежів, у тому числі податок на додану вартість (далі - ПДВ) в сумі 96253,81 грн., ввізного мита в сумі 43751,79 грн.
Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 жовтня 2012 року, залишеною без зміни ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 23 квітня 2013 року, позов задоволено.
Скасовано рішення Київської регіональної митниці про визначення митної вартості товарів від 04 квітня 2012 року № 100000003/2012/012241/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи про пуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України від 11 квітня 2012 року №100200000/2/01443.
Повернуто ТОВ "Ардіс" надміру сплачені суми ПДВ у розмірі 96253,81 грн. та ввізного мита у розмірі 43751,79 грн., а разом - 140005,56 грн., з відповідного рахунку Київської регіональної митниці через Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві.
Присуджено на користь ТОВ "Ардіс" судовий збір у сумі 1432,25 грн. з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Київської регіональної митниці.
Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Київська регіональна митниця подала касаційну скаргу, в якій вказала на те, що оскаржувані рішення судів у справі прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати та ухвалити нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог ТОВ "Салікс".
Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
Судами першої і апеляційної інстанцій встановлено, що згідно з контрактом від 07 вересня 2010 року №2011UK40UA між Фірмою "BICYCLE TRADING HOUSE LTD" (Великобританія) (Продавець) і ТОВ "Ардіс" (Покупець) Продавець продає з відстрочкою оплати, а Покупець купує товари на умовах комерційного (товарного) кредиту, для подальшої реалізації на території України. Загальна вартість товару за контрактом становить 14 млн. доларів США (з урахуванням додаткової угоди від 17 жовтня 2011 року № 3). Умови поставки CIF. Ціни на товар договірні і відображаються в специфікаціях. Продавець поставляє Покупцю товар в кількості і за цінами, визначеними в специфікаціях на протязі строку дії цього контракту. Продавець направляє Покупцю оригінали наступних документів на вантаж: коносамент, комерційний інвойс, сертифікат походження.
Відповідно до специфікації від 18 листопада 2011 року №12/12 до контракту від 07 вересня 2010 року № 2011UK40UA позивачем придбано у вказаного іноземного контрагента товар - Велосипед "16" VIRAGE, TM VINNER", виробництва Компанії "CNACC-KAIDI INTERNATIONAL CO., LTD" (Китай), у кількості 1028 шт., за ціною 27,22 доларів США за одиницю, загальною вартістю 27982,16 доларів США. В специфікації зазначено про умови поставки DDU-Київ.
Поставка даної партії товару оформлена комерційним інвойсом Фірми "BICYCLE TRADING HOUSE LTD" (Великобританія) від 18 листопада 2011 року № СК1118074 з ціною 27,22 доларів США за одиницю на загальну вартість 27982,16 доларів США.
Згідно із зазначеними специфікацією та комерційним інвойсом відправником зазначеного товару (експортером) є Компанія "CNACC-KAIDI INTERNATIONAL CO., LTD" (Китай).
Позивачу передано сертифікат походження від 29 листопада 2011 року 
№ G113333342440310 на вказану партію велосипедів "16" VIRAGE, TM VINNER" згідно з інвойсом від 18 листопада 2011 року № СК1118074.     
Вказаний товар подано до митного оформлення згідно з вантажною митною декларацією (далі - ВМД) від 06 березня 2012 року №100200000/2012/565215. Митна вартість товару заявлена позивачем до митного оформлення відповідно до статті 266 Митного кодексу України (далі - МК України) за першим методом визначення митної вартості товару, тобто за ціною договору, і склала - 27982,16 доларів США (223521,49 грн.) згідно граф 42, 45 зазначеної ВМД та Декларації митної вартості (ДМВ-1) від 06 березня 2012 року.
Для здійснення митного оформлення позивачем надано документи, перелік яких зазначений в графі 44 ВМД, зокрема, для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товарів позивачем надані до митного оформлення наступні документи:
- контракт від 07 вересня 2010 року № 2011UK40UA з Фірмою "BICYCLE TRADING HOUSE LTD" (Великобританія) та додаткові угоди №№ 1, 2, 3 до нього;
- специфікація від 18 листопада 2011 року №12/12 до контракту від 07 вересня 2010 року № 2011UK40UA;
- комерційний інвойс Фірми "BICYCLE TRADING HOUSE LTD" від 18 листопада 2011 року № СК1118074 та його переклад;
- СМR (міжнародна товарно-транспортна накладна) від 01 березня 2012 року № 752281.
Додатково для підтвердження заявленої митної вартості товару на звороті ДМВ-1 від 06 березня 2012 року відповідачем зроблено запис від 20 березня 2012 року про необхідність подання додаткових документів, а саме: 
- інвойси та інші платежі на рахунок третіх осіб; 
- прас-лист фірми виробника; 
- експортна ВМД; 
- податкові та видаткові накладні на аналогічний або подібний товар; 
- попередні митні оформлення аналогічних/подібних товарів з ВМД з відміткою банку про оплату, інвойс та платіжні документи; 
- ціни на аналогічні товари на території України; 
- інші документи за бажанням декларанта.
20 березня 2012 року декларантом вчинено запис "ознайомлений", який скріплено підписом.
В подальшому позивачем надавалися інспектору додаткові документи:
- експортна ВМД, в якій зазначено, що ціна за одиницю даної партії товару становить 24,30 доларів США, загальна вартість товару 24980,40 доларів США;
- комерційний інвойс експортера фірми-виробника Компанії "CNACC-KAIDI INTERNATIONAL CO., LTD" (Китай) від 18 листопада 2011 року № СК1118074 для Фірми "BICYCLE TRADING HOUSE LTD", згідно з яким ціна одного велосипеду "16" VIRAGE, TM VINNER" становить 24,30 доларів США, загальна вартість партії з 1028 велосипедів - 24980,40 доларів США та сертифікат Торгово-Промислової палати Китаю від 08 грудня 2011 року № 113300ВО/18004 про підтвердження достовірності (дійсності) вказаного комерційного інвойсу;
- прас-лист фірми-виробника Компанії "CNACC-KAIDI INTERNATIONAL CO., LTD" (Китай) дійсний на період з 15 липня 2011 року по 28 лютого 2011 року, згідно з яким ціна велосипеду "16" VIRAGE, TM VINNER" 24,30 доларів США та сертифікат Торгово-Промислової палати Китаю від 08 грудня 2011 року 
№ 113300ВО/18008 про підтвердження достовірності (дійсності) вказаного прайс-листа;
- інвойс Tekom NaiK S.A. (Панама) від 09 січня 2012 року № 2010/ТКМ/0015 для Фірми "BICYCLE TRADING HOUSE LTD" про вартість перевезення морським транспортом вантажного контейнеру MEDU7115787 за маршрутом Нінгбо (Китай) - Гдиня (Польща);
- довідка ВАТ "Зовніштранс" від 07 березня 2012 року № 184/03/12д про вартість транспортних витрат з доставки вантажу автомобілем №АА7168КО, н/причіп №АА0797ХО на адресу ТОВ "Ардіс" згідно СМR від 01 березня 2012 року № 752281 за маршрутом від м. Гдиня (Польща) до м. Києва в розмірі 12800 грн., у тому числі від м. Гдиня до кордону України (м/п Ягодин) 8000 грн.;
- ВМД, за якими позивачем здійснювався ввіз і митне оформлення аналогічних чи подібних товарів за кодом товару згідно УКТ ЗЕД 8712003000 за цінами фірми-виробника, зазначених в інвойсах;
- рахунки-фактури від 20 березня 2012 року № АР-001188, від 20 березня 2012 року № АР-001177, видаткові накладні від 20 березня 2012 року № АР-001188, від 20 березня 2012 року № АР-001177, податкові накладні від 20 березня 2012 року № 1162, від 20 березня 2012 року № 1151 про реалізацію позивачем велосипедної продукції покупцям на митній території України.
Позивач звертався до управління митної вартості з листом від 29 березня 2012 року № 120/03, в якому повідомив про неприйняття інспектором документів та їх ігнорування та просив розглянути даний факт.
Листом Державної митної служби України від 26 квітня 2012 року                      № 15/2-15.2-1/772 позивачу надана відповідь, в якій повідомлено, що за інформацією Київської регіональної митниці додаткові документи надані позивачем містили неточності та розбіжності, у зв'язку з чим прийнято рішення від 04 квітня 2012 року № 100000003/2012/012241/2. Позивачу повідомлено про порядок оскарження прийнятого рішення.
З матеріалів справи вбачається, що Київською регіональною митницею самостійно визначено митну вартість товарів за шостим (резервним) методом, яка склала 82774,56 доларів США з розрахунку 80,52 доларів США за 1 шт. товару (1028*80,52), про що прийнято рішення про визначення митної вартості товару від 04 квітня 2012 року № 100000003/2012/012241/2.
Підставою стало неможливість визначити митну вартість за ціною угоди щодо товарів, які імпортуються, через наявність сумнівів щодо достовірності відомостей, необхідних для підтвердження заявленої митної вартості, та неможливість визначення митної вартості за 2-5 методами.
Київською регіональною митницею винесено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України від 11 квітня 2012 року                                         № 100200000/2/01443, оскільки прийнято рішення про визначення митної вартості товару від 04 квітня 2012 року № 100000003/2012/012241/2, яким скориговано митну вартість товару, що потребує внесення змін до відповідних граф ВМД №№12, 45, 46, 47.
Виходячи з митної вартості товару, визначеної відповідачем, позивачем оформлено і надано до митного оформлення нову ВМД від 13 квітня 2012 року 
№ 100200000/2012/485299, згідно з якою проведено митне оформлення та сплачено митних платежів: на 43751,79 грн. більше ввізного мита, на 96253,81 грн. більше ПДВ. На підставі заяви позивача від 11 квітня 2012 року № 135/04 імпортований товар випущено у вільний обіг під гарантійні зобов'язання позивача сплати сум податків і зборів.
Суди першої і апеляційної інстанції, задовольняючи позовні вимоги виходили з того, що відповідач не навів обставин, які б свідчили про існування достатніх підстав для виникнення обґрунтованого сумніву у відповідача щодо вартості імпортованого товару, а також не наведено будь-яких обставин, які б перешкоджали визначенню митної вартості товару за ціною контракту.                 
Колегія суддів Вищого адміністративного суду України частково погоджується з висновками судів першої і апеляційної інстанцій виходячи з наступного.
Порядок визначення митної вартості товарів, методи визначення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України передбачено Митним кодексом України та іншими актами законодавства, прийнятими у відповідності до вимог цього Кодексу.
Так, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, в силу приписів статті 259 МК України, діючого на час спірних правовідносин, є їх ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, обчислена відповідно до положень цього Кодексу.
Частиною першою статті 260 МК України встановлено, що митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до положень цього Кодексу.
При цьому, згідно з приписами частини першої статті 264 МК України, заявлена декларантом митна вартість товарів і подані ним відомості про її визначення повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Частиною першою статті 262 МК України передбачено, що митна вартість товарів і метод її визначення заявляються (декларуються) митному органу декларантом під час переміщення товарів через митний кордон України шляхом подання декларації митної вартості. Для цілей визначення митної вартості використовується інформація, підготовлена у спосіб, сумісний з принципами бухгалтерського обліку, прийнятими у відповідній країні і доцільними для певного методу визначення митної вартості (частина третя статті 260 МК України).
Відповідно до частини першої статті 266 цього Кодексу визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, здійснюється за методами: за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервного.
Основним є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).
Якщо митна вартість не може бути визначена за методом 1 згідно з положеннями статті 267 МК України, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості відповідно до вимог статей 268 і 269 Кодексу. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, установлених статтею 273 МК України.
Відповідно до статей 262, 264 МК України постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 2006 року № 1766 затверджено Порядок декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для їх підтвердження затверджений (далі - Порядок).
Згідно з пунктом 7 Порядку для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товарів декларант зобов'язаний подати: зовнішньоекономічний договір (контракт) і додатки до нього; рахунок-фактуру (інвойс) або рахунок-проформу; банківські платіжні документи (якщо рахунок сплачено), а також інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; рішення митного органу про визначення митної вартості раніше ввезених ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів, якщо воно прийнято за одним договором (контрактом); пакувальні листи; копію ліцензії на ввезення (вивезення) товарів, імпорт (експорт) яких підлягає ліцензуванню.
Як встановлено судами і підтверджується матеріалами справи, позивачем представлено відповідачу для митного оформлення імпортованого на підставі контракту від 07 вересня 2010 року № 2011UK40UA товару документи, що передбачені пунктом 7 Порядку та відповідають умовам цього контракту. При цьому подані відповідачу документи чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об'єктивні і достовірні дані, що піддавалися обчисленню, які чітко підтверджували ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, - 27982,16 доларів США (223521,49 грн.), тобто підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами частини першої статті 267 МК України.
Під час розгляду справи представник Київської регіональної митниці не спростувала перед судом контрактну ціну оцінюваних товарів у розмірі 27982,16 доларів США, об'єктивну можливість і спроможність відповідача визначити на підставі наданих позивачем документів зазначену ціну товарів, а також рівень митної вартості товарів за ціною договору за правилами, визначеними у статті 267 МК України.
Не заслуговують на увагу також посилання відповідача на неможливість застосування 1-го методу визначення митної вартості товарів у зв'язку з пов'язаністю позивача з контрагентом.
Так, відповідно до частини п'ятої статті 267 МК України, особи вважаються пов'язаними між собою тільки в разі, якщо: вони є посадовими особами або керівниками підприємств один у одного; вони є партнерами у спільній підприємницькій або іншій діяльності, яку не заборонено законодавством; вони є роботодавцем і найманим працівником; будь-яка особа прямо чи опосередковано володіє, контролює або утримує 5 чи більше відсотків випущених акцій, що дають право голосу, або акцій обох з них; один з них прямо або опосередковано контролює іншого; обидва вони прямо або опосередковано контролюються  третьою особою; разом вони прямо або опосередковано контролюють третю особу; вони є членами однієї сім'ї.
В матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження пов'язаності позивача з контрагентом, крім того, зазначене не було підставою прийняття ним оскаржуваного рішення.
Суди першої та апеляційної інстанції дійшли вірного висновку, що відповідачем не була доведена правомірність прийняття оскаржуваного рішення та неможливості визначення митної вартості товару за ціною угоди, а також не спростоване твердження позивача стосовно того, що наданих позивачем митному органу документів достатньо для визначення митної вартості товару за ціною договору.
Оскільки, рішення про визначення митної вартості товару визнано протиправним, то підстави для відмови у митному оформленні також відпали, тому картка відмови також підлягає скасуванню.
Разом з тим, щодо стягнення надмірно сплаченого податку на додану вартість та митних платежів колегія суддів зазначає, що суди попередніх інстанцій дійшли помилкових висновків про задоволення позову в цій частині, оскільки вказані позовні вимоги заявлені передчасно.
Відповідно до Порядку повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, діючого на час спірних правовідносин, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затвердженого наказом Державної митної служби України від 20 липня 2007 року № 618, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 вересня 2007 року за № 1097/14364 для повернення з Державного бюджету України митних та інших платежів, помилково та/а надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, платником податків до загального відділу митного органу, яким здійснювало оформлення митної декларації, подається заява довільної форми, яка підписується керівником головним бухгалтером суб'єкта господарської діяльності або фізичною особою та відповідний перелік документів.
Заява може бути подана не пізніше 1095-го дня, наступного за днем зарахування коштів до Державного бюджету України.
Заява, зареєстрована в загальному відділі, після розгляду керівником (заступником керівника) митного органу разом з пакетом документів передається до Відділу для перевірки обґрунтованості повернення заявлених сум.
Відділ перевіряє факт перерахування митних та інших платежів з відповідного рахунку до Державного бюджету України та наявність переплати.
Для підготовки висновку про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи (далі - Висновок про повернення), керівництвом Відділу за потреби ініціюється проведення перевірки в митному органі щодо правильності митного оформлення із залученням відповідних підрозділів митного органу.
Щодо надання Висновку про повернення, то він регулюється Порядком взаємодії митних органів з органами Державного казначейства України в процесі повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справляння яких покладається на митні органи, затвердженого Наказом Державної митної служби, Державного казначейства України від 20 липня 2007 року № 611/147 Зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 вересня 2007 року за № 1095/14362 (далі - Порядок № 611/147). Згідно з пунктом 7 наведеного Порядку № 611/147 відповідний орган Державного казначейства України на підставі отриманого Висновку митного органу про повернення готує платіжні документи на перерахування коштів з рахунку з обліку доходів державного бюджету на рахунок, зазначений у Висновку про повернення, та протягом п'яти робочих днів від дати отримання Висновку про повернення здійснює повернення коштів з бюджету.
Отже,  нормативними актами встановлений порядок повернення надмірно сплачених митних платежів, який позивачем не дотриманий, що не дає можливості стягнути спірні митні платежі.
Відповідно до пункту 17.1.10 статті 17 Податкового кодексу України, платник податків має право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.
Згідно з приписами пункту 43.1. статті 43 Податкового кодексу України, помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 МК України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.
Відповідно до пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень МК України 2012 року повернення помилково або надміру сплачених до дня набрання чинності цим кодексом сум митних платежів здійснюється у порядку, встановленому цим Кодексом та Податковим кодексом України.
За вимогами частини першої статті 301 МК України 2012 року повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України.
Згідно з пунктом 187.8 статті 187 Податкового кодексів України для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою виникнення права на віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов'язаннями.
Виходячи зі змісту наведених законодавчих норм встановлений відповідний порядок стягнення надмірно сплаченого податку на додану вартість. Позивачем не дотриманий Порядок стягнення з Державного бюджету надмірно сплаченого податку на додану вартість.
Виходячи з наведеного суди першої та апеляційної інстанції дійшли помилкового висновку про задоволення позовних вимог позивача щодо стягнення надмірно сплаченого податку на додану вартість, тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню, а рішення суду першої та апеляційної інстанції в цій частині підлягає скасуванню з відмовою в позовних вимогах.
Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що судами першої та апеляційної інстанції при ухваленні рішення порушені норми процесуального права в частині задоволення позову щодо стягнення надмірно сплаченого податку на додану вартість, тому касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, якщо обставини справи встановлені повно і правильно, але суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми матеріального чи процесуального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень.
Враховуючи наведене постанова суду першої інстанції та ухвала суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню в частині задоволення позовних вимог щодо стягнення з державного бюджету України суми надмірно сплаченого ПДВ та ввізного мита, з відмовою у задоволенні позову в цій частині. 
В решті постанова суду першої інстанції та ухвала суду апеляційної інстанції підлягають залишенню без змін.
Керуючись статтями 220, 222, 230, 232 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України
п о с т а н о в и л а:
Касаційну скаргу Київської регіональної митниці Державної митної служби України задовольнити частково.
Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 жовтня 2012 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 23 квітня 2013 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ардіс" до Київської регіональної митниці Державної митної служби України, Головного управління Державної казначейської служби України в м. Києві про скасування рішення, картки відмови та стягнення коштів, в частині стягнення з Державного бюджету України надміру сплачених сум податку на додану вартість у розмірі 96253,81 грн. та ввізного мита у розмірі 43751,79 грн., а разом - 140005,56 грн. скасувати.
У задоволенні позову у цій частині відмовити.
У решті постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 жовтня 2012 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 23 квітня 2013 року залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав передбачених статтями 237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді                                                                                                          Горбатюк С.А.
Мороз Л.Л.
Швед Е.Ю.