ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

 14 квітня 2016 року                               м. Київ                    справа № 800/308/14 

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:
| Островича С.Е.
| Голубєвої Г. К.
| Карася О. В.
| Рибченка А. О.
| Усенко Є. А.

секретаря судового засідання         Орєшко Ю. О.
представник позивача                      ОСОБА_6
представник відповідача                  Мишковець О. В.
представник третьої особи              Сінгур О. В.
           
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_9 до Президента України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації,про визнання протиправними та скасування указів, поновлення на посаді, -

                                                          ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_9 (далі - ОСОБА_9, позивач) 28.05.2014 року звернулась з позовом до виконуючого обов'язки Президента України, Голови Верховної Ради України Турчинова О.В. про визнання протиправними і скасування указів Президента України від 17.05.2014 року №478/2014 "Про звільнення Голови та членів Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації" та від 17.05.2014 року № 479/2014 "Про призначення Голови та членів Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації", поновлення на посаді члена Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації, з 17.05.2014 року.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що підстави для його звільнення, визначені у частині четвертій статті 20 Закону України "Про телекомунікації" від 18.11.2003 року №1280-IV, та для припинення його державної служби, передбачені у статті 30 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993  року№ 3723-XII, були відсутні. 
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 04.04.2016 допущено заміну відповідача у справі - виконуючого обов'язки Президента України, Голови Верховної Ради України Турчинова О.В. правонаступником - Президентом України. 
У судовому засіданні представник позивача підтримав адміністративний позов. 
Представник Президента України в судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні. 
Заперечення на позов обґрунтовує тим, що оспорювані Укази Президента України видано у спосіб, що передбачений статтями 106, 112 Конституції України і статтею 20 Закону України "Про телекомунікації" від 18.11.2003 №    1280-IV. Зазначає, що вказаним законом не передбачено вимог щодо обов'язкового обґрунтування у відповідному Указі Президента України підстав припинення повноважень членів Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації.
Представник Президента України наголошує на тому, що позивач підпадає під визначені у пункті 2 частини першої статті 3 Закону України "Про очищення влади" від 16.09.2014 року №1682-VII критерії, оскільки обіймав посаду члена Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації, у період з 25.02.2010 по 22.02.2014, тому відповідно до частини третьої статті 1 зазначеного закону не може обіймати цю посаду. У разі ухвалення судом постанови про поновлення позивача на посаді така постанова суду носитиме декларативний характер. Вважає, що оспорюваний Указ Президента від 17.05.2014 року №479 "Про призначення Голови та членів Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації", виданий  виконуючим обов'язки Президента України, Головою Верховної Ради України Турчиновим О.В., станом на 22.01.2016 року втратив чинність у зв'язку з виданням Президентом України Указу від 28.07.2014 року №627/2014 "Про призначення Голови та членів Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації". 
Заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, дослідивши наявні у справі докази, суд встановив такі обставини. 
Указом Президента України від 16.12.2011 №1140/2011 призначено ОСОБА_9 членом Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації.
Указом Президента України від 17.05.2014 року №478/2014 на підставі частини першої статті 20 Закону України "Про телекомунікації" та статті 112 Конституції України звільнено із займаних посад Голову Комісії та п'ятьох її членів, в тому числі ОСОБА_9
Указом Президента України від 17.05.2014 року №479/2014 призначено нових Голову та членів Комісії.
Укази Президента України від 17.05.2014 року №478/2014 та від 17.05.2014 року №479/2014 видано виконуючим обов'язки Президента України, Головою Верховної Ради України Турчиновим О.В. 
Згідно із записом у трудовій книжці ОСОБА_9фактично його звільнено з посади  20.05.2014 року.
Відповідно до статті 112 Конституції України у разі дострокового припинення повноважень Президента України відповідно до статей 108, 109, 110, 111 цієї Конституції виконання обов'язків Президента України на період до обрання і вступу на пост нового Президента України покладається на Голову Верховної Ради України.
Згідно з частиною третьою статті 106 Конституції України Президент України на основі та на виконання Конституції і законів України видає укази і розпорядження, які є обов'язковими до виконання на території України.
Частиною першою статті 20 Закону України "Про телекомунікації" від 18.11.2003 року №1280-IV (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) (далі - Закон України №1280-IV) передбачено, що Голова та члени Комісії призначаються на посади та звільняються з посад Президентом України шляхом видання відповідного указу.
Відповідно до частини четвертої статті 20 Закону України №1280-IV Голова або член комісії може бути звільнений з посади у разі подання заяви про відставку, неможливості виконання обов'язків за станом здоров'я, припинення громадянства України, грубого порушення службових обов'язків, набрання законної сили обвинувальним вироком суду у скоєнні злочину, наявності інших підстав, передбачених законами.
Повноваження Голови або члена Комісії припиняються у разі його смерті, визнання безвісно відсутнім або оголошення померлим.
Не можуть бути підставами для звільнення Голови або члена комісії набуття повноважень новообраним Президентом України.
Згідно з ч. 5 ст. 20 Закону України №1280-IV  Голова та члени національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації, керівні працівники та спеціалісти її апарату є державними службовцями. 
Таким чином, на члена національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації, який є державним службовцем,  поширюються підстави припинення державної служби, встановлені статтею 30 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року №3723-XII (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) (далі - Закон України №3723-XII), а саме: у перерахованих в цій статті випадках та на загальних підставах, передбачених Кодексом законів про працю України.
Відповідно до пункту 9 частини третьої статті 20 Закону України №1280-IV Голова Комісії подає Президенту України пропозиції щодо призначення на посади та звільнення з посад членів Комісії.
Голова Комісії не подавав виконуючому обов'язки Президента України таку пропозицію. Указом Президента України від 17.05.2014 року №478/2014 Голова комісії одночасно з позивачем був звільнений з посади.
В Указі Президента України від 17.05.2014року  №478/2014 не зазначені конкретні підстави звільнення позивача з посади, передбачені частиною четвертою статті 20 Закону України №1280-IV, статтею 30 Закону України №3723-XII і Кодексом законів про працю України.
Зважаючи на викладене суд  дійшов висновку, що Указ Президента України від 17.05.2014 року №478/2014 про звільнення ОСОБА_9 є незаконним, у зв'язку з чим підлягає скасуванню.
Виходячи з положень ч. 2 ст. 8, ч. 1  ст. 244^2 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні справи суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини та висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права, викладених у його постановах. 
Висновок суду про незаконність Указу Президента України від 17.05.2014 року №478/2014 про звільнення ОСОБА_9 відповідає правовій позиції, викладеній Верховним Судом України у постанові від 10.11.2015 року у справі №21-2724а15. Верховний Суд України зазначив, що член Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації, може бути звільнений із займаної посади з підстав та в порядку, визначеними статтею 20 Закону України №1280-IV, та з підстав, передбачених статтею 30 Закону України №3723-XII, тобто за пропозицією Голови Комісії та з обґрунтуванням правових підстав. Оскільки на момент видання Указу №478/2014 така пропозиція Президенту України не надходила, Верховний Суд України погодився з висновком Вищого адміністративного суду України про незаконність цього указу. 
Відповідно до п. 1, 3 ч. 5 ст. 171^1 Кодексу адміністративного судочинства України Вищий адміністративний суд України за наслідками розгляду справи може визнати акт Президента України незаконним повністю або в окремій його частині і застосувати інші наслідки, визначені ст. 162 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.
Частина шоста ст. 43 Конституції України гарантує громадянам захист від незаконного звільнення.
Згідно з ч. 1 ст. 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
Таким чином, у разі незаконного звільнення, під яким слід розуміти як звільнення без законної підстави, так і звільнення з порушенням порядку, встановленого законом, працівник підлягає поновленню на попередній роботі.
У постанові Верховного Суду України від 21.05.2014 року у справі №6-33цс14 зазначається, що у разі встановлення факту звільнення без законної підстави або з порушенням передбаченого законом порядку, суд зобов'язаний поновити працівника на попередній роботі.
Про необхідність поновлення особи на посаді як спосіб відновлення її порушених прав йдеться в рішенні Європейського суду з прав людини від 09.01.2013 року у справі "Олександр Волков проти України".
У цьому рішенні звертається увага на те, що рішення суду не може носити декларативний характер, не забезпечуючи у межах національної правової системи захист прав і свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.
За змістом ч. 1 ст. 76 Закону України "Про виконавче провадження" наказ або розпорядження про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника видається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, фізичною особою, фізичною особою - підприємцем, який прийняв незаконне рішення про звільнення або переведення працівника.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необхідність поновлення ОСОБА_9 на посаді члена Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації, з якої його було незаконно звільнено.
Пунктом 3 ч. 1 ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено негайне виконання постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.
Щодо доводів представника відповідача про неможливість задоволення позовних вимог про поновлення позивача на роботі з огляду на Закон України "Про очищення влади" від 16.09.2014 року №1682-VII суд зазначає таке. 
Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.
Суд розглядає спір і застосовує нормативно-правовий акт, чинний  на час виникнення правовідносин. Моментом, з якого особа вважається поновленою на роботі, є день видання наказу про звільнення. Закон України "Про очищення влади" від 16.09.2014 року №1682-VII  набрав чинності 16.10.2014 року, тобто після видання спірного указу про звільнення і часу виникнення правовідносин між сторонами. 
Отже, при вирішенні судом цієї справи положення Закону України "Про очищення влади" від 16.09.2014 року №1682-VII не можуть бути застосовані.
Позовна вимога про визнання протиправним і скасування Указу                            Президента України від 17.05.2014 року №479/2014 про призначення Голови та членів Комісії задоволенню не підлягає, оскільки цей указ є актом індивідуальної дії, що стосується інших фізичних осіб і не зачіпає прав та законних інтересів позивача.
Посилання представника відповідача на факт видання Президентом України Указу від 28.07.2014 року №627 "Про призначення Голови та членів Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації" суд залишає поза увагою, оскільки ця обставина не має значення для вирішення спору. 
Керуючись статтями 158-163, 167, 171^1 Кодексу адміністративного судочинства України, - 
 ПОСТАНОВИВ:
          
Позов ОСОБА_9 - задовольнити частково. 
Визнати незаконним і скасувати Указ Президента України від 17.05.2014 року №478/2014 в частині звільнення ОСОБА_9 з посади члена Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації.
Поновити ОСОБА_9 на посаді члена Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації, з 20.05.2014 року.
Постанова суду в частині поновлення на посаді підлягає негайному виконанню.
У задоволенні решти позову відмовити. 
Постанова підлягає перегляду Верховним Судом України у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, та набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про її перегляд Верховним Судом України, якщо таку заяву не було подано.

Судді:                                                                                                               С. Е. Острович

                                                                                                                         Г. К. Голубєва

                                                                                                                         О. В. Карась

                                                                                                                         А. О. Рибченко

                                                                                                                         Є. А. Усенко