ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

"25" листопада 2015 р.                               м. Київ                                К/800/27264/14 

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:
головуючого-судді: Кобилянського М.Г.,
суддів:  Амєліна С.Є., Іваненко Я.Л., 

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу 
за позовом Державного підприємства «Шахтарськантрацит» в особі Відокремленого підрозділу «Центральна збагачувальна фабрика «Шахтарська» до Виконавчої дирекції Донецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про скасування рішення

за касаційною скаргою Державного підприємства «Шахтарськантрацит» в особі Відокремленого підрозділу «Центральна збагачувальна фабрика «Шахтарська» на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 19 березня           2014 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2014 року,
                      В С Т А Н О В И Л А :

В січні 2014 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Виконавчої дирекції Донецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 25 грудня 2013 року № 419 про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, відповідно до якого визначено суму неправомірно витрачених страхових коштів за період з 1 січня 2011 року в розмірі 1807,40 грн та застосовано штрафні санкції за період після 1 січня 2011 року в розмірі 903,70 грн, загальна сума фінансових (штрафних) санкцій складає 2711,10 грн. 
Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 19 березня        2014 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2014 року, в задоволенні позову відмовлено. 
У касаційній скарзі позивач, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позов повністю. 
Перевіривши доводи касаційної скарги, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правильність правової оцінки обставин у справі, у межах, визначених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення касаційної скарги.
Судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи по суті встановлено наступне.
Виконавчою дирекцією Донецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності проведена планова документальна перевірка Відокремленого підрозділу «Центральна збагачувальна фабрика «Шахтарська» Державного підприємства «Шахтарськантрацит» на предмет дотримання порядку використання коштів Фонду, направлених на виплату допомоги та надання соціальних послуг застрахованим особам з 1 жовтня 2012 року по            30 вересня 2013 року, за результатами якої 11 грудня 2013 року складено акт. Фондом визначені працівники, відносно яких, на думку відповідача, неправильно підраховані години тимчасової непрацездатності.
Листом від 16 грудня 2013 року №1020/563 позивач подав заперечення до акту планової перевірки від 11 грудня 2013 року, за результатами розгляду яких 25 грудня 2013 року відповідач залишив висновки акту перевірки без змін.
Керівником Виконавчої дирекції Донецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на підставі матеріалів документальної планової перевірки Відокремленого підрозділу «Центральна збагачувальна фабрика «Шахтарська» Державного підприємства «Шахтарськантрацит», якою виявлено порушення частини першої статті 35 та часини другої статті 53 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами зумовленими похованням» від 18 січня 2001 року № 2240-ІІІ (чинного на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 2240-ІІІ), 25 грудня   2013 року прийнято рішення № 419 про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, відповідно до якого визначено суму неправомірно витрачених страхових коштів за період з 1 січня      2011 року в розмірі 1807,40 грн та застосовано штрафні санкції за період після           1 січня 2011 року в розмірі 903,70 грн, загальна сума фінансових (штрафних) санкцій складає 2711,10 грн. 
В основу прийняття спірного рішення покладено використання страхових коштів на виплату допомоги по тимчасовій непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві. 
Відповідно до частини першої статті 35 Закону № 2240-ІІІ допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу), у разі настання в неї страхових випадків, зокрема, тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві.
Згідно з положеннями частини другої цієї статті допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві та професійним захворюванням, виплачується Фондом застрахованим особам починаючи з шостого дня непрацездатності за весь період до відновлення працездатності або до встановлення медико-соціальною експертною комісією інвалідності, незалежно від звільнення застрахованої особи в період втрати працездатності у порядку та розмірах, встановлених законодавством. 
Оплата перших п'яти днів тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві, здійснюється за рахунок коштів роботодавця у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. 
Частиною першою статті 51 Закону № 2240-ІІІ визначено, що підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності. 
Порядок, умови видачі та продовження листків непрацездатності визначено Інструкцією про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженою наказом Міністерства охорони здоров'я України від 13 листопада 2001 року № 455, згідно з пунктом 2.1 якої листок непрацездатності у разі захворювання чи травми видається на весь період тимчасової непрацездатності, до відновлення працездатності або до встановлення групи інвалідності медико-соціальною експертною комісією.
Спільним наказом Міністерства охорони здоров'я України, Міністерства праці та соціальної політики України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 3 листопада 2004 року №532/274/136-ос/1406, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України                17 листопада 2004 року № 1456/10053, затверджено Інструкцію про порядок заповнення листка непрацездатності, відповідно до пунктів 3.12 та 3.13 якої визначено порядок заповнення листка непрацездатності та встановлено, зокрема, що в графі «Стати до роботи» вказують словами число і місяць, коли приступити до роботи; посаду, прізвище лікаря, що засвідчується його підписом та печаткою закладу охорони здоров'я «Для листків непрацездатності», а у разі продовження тимчасової непрацездатності підкреслюється «Продовжує хворіти» та зазначається номер нового листка непрацездатності.
Проте у цій Інструкції не враховані індивідуальні особливості праці окремих працівників та режим роботи підприємств.
Так, за приписами статті 57 Кодексу законів про працю України час початку і закінчення щоденної роботи (зміни) передбачається правилами внутрішнього трудового розпорядку і графіками змінності у відповідності з законодавством.
Відповідно ж до статті 58 цього Кодексу при змінних роботах працівники чергуються в змінах рівномірно в порядку, встановленому правилами внутрішнього трудового розпорядку; перехід з однієї зміни в іншу, як правило, має відбуватися через кожний робочий тиждень в години, визначені графіками змінності.
З наведеного можна зробити висновок, що працівник зобов'язаний після відновлення працездатності приступити до роботи у час початку відповідної зміни                (у разі якщо на підприємстві існує змінний режим роботи) або у час початку роботи підприємства (установи) відповідно до правил внутрішнього трудового розпорядку; обов'язок працівника приступити до роботи об 00:00 години доби, на яку припадає відновлення працездатності, або у вихідний день чинним законодавством не передбачений.
Як встановлено судами попередніх інстанцій, відповідно до розділу 7 «Робочий час та час відпочинку» Колективного договору Відокремленого підрозділу «Центральна збагачувальна фабрика «Шахтарська» Державного підприємства «Шахтарськантрацит» передбачено двохзмінний режим роботи з продовженням робочої зміни 12 годин: 1 зміна - з 7:00 до 19:00 години, 2 зміна - з 19:00 до 7:00 години.
Постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 року №1266 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням (далі - Порядок).
Відповідно до пункту 3 Порядку розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата (дохід) для розрахунку страхових виплат (крім страхування на випадок безробіття) та оплати перших п'яти днів тимчасової непрацездатності за рахунок коштів роботодавця, є період роботи за останнім основним місцем роботи (зайняття підприємницькою діяльністю) перед настанням страхового випадку, протягом якого застрахована особа працювала та сплачувала страхові внески або за неї сплачувалися страхові внески.
Пунктом 15 Порядку визначено, що у разі коли робочий час підсумовується або його облік ведеться в годинах, а також, коли в місяцях розрахункового періоду, за який обчислюється середня заробітна плата, або в періоді, за який виплачується допомога, встановлюється неповний робочий день, для розрахунку застрахованій особі допомоги по тимчасовій непрацездатності та оплати перших п'яти днів тимчасової непрацездатності за рахунок коштів роботодавця застосовується середньогодинна заробітна плата. 
Згідно з пунктом 20 Порядку сума страхових виплат застрахованій особі та оплати за перших п'ять днів тимчасової непрацездатності за рахунок коштів роботодавця розраховується шляхом множення суми годинної виплати, розмір якої встановлюється у відсотках середньогодинної заробітної плати залежно від страхового стажу на кількість годин, які підлягають оплаті за графіком роботи підприємства, установи, організації (структурного підрозділу підприємства, установи, організації або за індивідуальним графіком роботи).
З наведеного вбачається, що законодавством обумовлено лише те, що перші п'ять днів тимчасової непрацездатності оплачуються за рахунок коштів підприємства, установи, організації, а за рахунок коштів Фонду оплачується решта днів тимчасової непрацездатності. Поділ зміни на частини для оплати листків непрацездатності застрахованої особи в залежності від графіку виходу працівника на роботу, у тому числі у випадках багатозмінного режиму роботи вказаним Порядком не передбачено.
Таким чином, оплата тимчасової непрацездатності працівникам повинна проводитися за всю тривалість робочої зміни, яка переходить на другу добу, якщо на початок зміни застрахована особа була непрацездатною.
За правилами статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, якщо обставини справи встановлені повно і правильно, але суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми матеріального чи процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.
Оскільки обставини справи встановлені повно і правильно, але суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми матеріального права, судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.
Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 229, 230, 232 Кодексу адміністративного судочинства  України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :  

Касаційну скаргу Державного підприємства «Шахтарськантрацит» в особі Відокремленого підрозділу «Центральна збагачувальна фабрика «Шахтарська» задовольнити.
Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 19 березня                   2014 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2014 року скасувати. 
Позов Державного підприємства «Шахтарськантрацит» в особі Відокремленого підрозділу «Центральна збагачувальна фабрика «Шахтарська» задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Виконавчої дирекції Донецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 25 грудня 2013 року № 419 про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, відповідно до якого визначено суму неправомірно витрачених страхових коштів за період з 1 січня 2011 року в розмірі 1807,40 грн та застосовано штрафні санкції за період після 1 січня 2011 року в розмірі 903,70 грн, загальна сума фінансових (штрафних) санкцій складає 2711,10 грн. 
Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.  

ГОЛОВУЮЧИЙ                                                  Кобилянський М.Г.

СУДДІ                                                                    Амєлін С.Є.

                                                                                                   Іваненко Я.Л.