ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

"13" січня 2016 р.                               м. Київ                                        К/800/22816/13 
Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
головуючого судді-доповідача:                              Усенко Є.А.,
суддів:                                        Веденяпіна О.А., Зайцева М.П.,
розглянувши в порядку письмового провадження
касаційну скаргу Комунального підприємства «Спеціалізована Агенція «РИТУАЛ» 
на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.04.2011 
та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2013 
у справі № 2а-11046/09/0470 Дніпропетровського окружного адміністративного суду
за позовом Комунального підприємства «Спеціалізована Агенція «РИТУАЛ» (далі - КП «Спеціалізована Агенція «РИТУАЛ»)
до Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції в Дніпропетровській області (далі - ОДПІ)
про визнання нечинним рішення про застосування фінансових санкцій, 
ВСТАНОВИВ:
Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.04.2011, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2013, відмовлено у задоволенні позову КП «Спеціалізована Агенція «РИТУАЛ» про визнання нечинним рішення ОДПІ від 19.05.2009 № 0002052343 про застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 120677,80 грн..
У касаційній скарзі КП «Спеціалізована Агенція «РИТУАЛ», посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить ухвалені у справі судові рішення скасувати, а позов задовольнити.
Заперечуючи проти касаційної скарги, ОДПІ просить залишити скаргу без задоволення як безпідставну. 
Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню.
У судовому процесі встановлено, що за наслідками позапланової виїзної перевірки КП «Спеціалізована Агенція «РИТУАЛ» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2006 по 30.09.2008 ОДПІ було складено акт від 05.05.2009 № 168-23/1-33796174, згідно з висновками якого, крім іншого, КП «Спеціалізована Агенція «РИТУАЛ» у порушення пункту 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 637, у період з 10.08.2006 по 01.03.2008 не оприбуткувало готівкові кошти від реалізації продукції та наданих ритуальних послуг у сумі 24135,56 грн.
На підставі цього акта та з посиланням на статтю 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» від 12.06.1995 № 436/95-ВР (далі - Указ № 436/95-ВР) ОДПІ прийнято рішення про застосування до позивача  штрафних (фінансових) санкцій, з приводу правомірності якого виник спір.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що факт вчинення позивачем правопорушення, за яке встановлено відповідальність статтею 1 Указу №436/95-ВР, встановлено в судовому процесі; це правопорушення є триваючим, а відтак положення статті 250 Господарського кодексу України стосовно строку давності притягнення до юридичної відповідальності на нього не поширюються.
Статтею 238 Господарського кодексу України передбачено, що за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб'єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб'єкта господарювання та ліквідацію його наслідків. Види адміністративно-господарських санкцій, умови та порядок їх застосування визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами. Адміністративно-господарські санкції можуть бути встановлені виключно законами.
Статтею 239 цього Кодексу встановлено перелік (види) адміністративно-господарських санкцій, які можуть застосовуватися до суб'єкта господарювання,  зокрема, адміністративно-господарський штраф. Як визначено у статті 241 Господарського кодексу України адміністративно-господарський штраф - це грошова сума, що сплачується суб'єктом господарювання до відповідного бюджету у разі порушення ним встановлених правил здійснення господарської діяльності. Перелік порушень, за які з суб'єкта господарювання стягується штраф, розмір і порядок його стягнення визначаються законами, що регулюють податкові та інші відносини, в яких допущено правопорушення.
Фінансові санкції, встановлені Указом № 436/95-ВР відповідають визначенню адміністративно-господарських санкцій, наведеному в частині 1 статті 238 Господарського кодексу України.
Статтею 250 цього Кодексу (в редакції, чинній до до 01.01.2011) встановлено граничні строки застосування адміністративно - господарських санкцій: адміністративно - господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом. 
Фактично цією статтею встановлено два строкові обмеження притягнення суб'єкта господарювання до юридичної відповідальності. Одне з них полягає у тому, що адміністративно-господарські санкції не можуть застосовуватися після спливу одного року з дня вчинення порушення суб'єктом господарювання встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, зокрема, порушення норм з регулювання обігу готівки (в тому числі, не оприбуткування в касу готівки).
Враховуючи, що штрафні (фінансові) санкції, які застосовані до позивача, у розумінні статей 238, 239 Господарського кодексу України є адміністративно - господарськими санкціями, контролюючий орган при виявленні порушення норм з регулювання обігу готівки (не оприбуткування в касу готівки), приймаючи рішення про накладення штрафу, має діяти в межах граничних строків, встановлених статтею 250 цього Кодексу. Збіг будь-якого зі встановлених зазначеною статтею строків виключає застосування санкцій.
Як встановили суди попередніх інстанцій, КП «Спеціалізована Агенція «РИТУАЛ» порушило встановлений Положенням № 637 порядок оприбуткування готівки у період з 10.08.2006 по 01.03.2008, тому строк застосування адміністративно-господарських санкцій слід обраховувати починаючи з указаних дат, а отже, річний строк для застосування адміністративно-господарських санкцій за вчинені позивачем правопорушення (не оприбуткування в касу готівки) закінчився 01.03. 2009.
Правова позиція щодо поширення норм статті 250 Господарського кодексу України  на юридичну відповідальність суб'єкта господарювання у подібних правовідносинах висловлена у постановах Верховного Суду України від 27.05.2014 № 21-126а14, від 04.11.2014 № 21-466а14.
Оскільки при вирішенні спору суди не застосували положення статті 250 Господарського кодексу України до встановлених у справі обставин, то касаційна скарга КП «Спеціалізована Агенція «РИТУАЛ» підлягає задоволенню.
Враховуючи викладене, відповідно до статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалені у справі судові рішення підлягають скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позову КП «Спеціалізована Агенція «РИТУАЛ» з наведених вище підстав. Належним способом відновлення порушеного права в разі прийняття суб'єктом владних повноважень неправомірного правового акту індивідуальної дії є  скасування останнього.
Керуючись статтями 220, 222, 223, 229, 230, 232 Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий адміністративний суд України 
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Комунального підприємства «Спеціалізована Агенція «РИТУАЛ» задовольнити; постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.04.2011 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2013 скасувати; позов Комунального підприємства «Спеціалізована Агенція «РИТУАЛ» задовольнити: скасувати рішення Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції в Дніпропетровській області від 19.05.2009 № 0002052343; стягнути з Державного бюджету України на користь Комунального підприємства «Спеціалізована Агенція «РИТУАЛ» судові витрати зі сплати судового збору у сумі 3,40 грн. (три гривни 40 копійок).
Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та в порядку, визначених статтями 237-239^1 Кодексу адміністративного судочинства України.
Головуючий суддя: | Підпис | Є.А. Усенко
Судді: | Підпис | О.А. Веденяпін
| підпис | М.П. Зайцев