ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

"21" січня 2016 р.                               м. Київ                              К/800/26088/15 

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі
суддів:  Мороз Л.Л.,
              Горбатюка С.А.,
              Шведа Е.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Кременецького районного суду Тернопільської області від 15.09.2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 18.05.2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Гаївської сільської ради Кременецького району Тернопільської області про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИЛА:
ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Гаївської сільської ради Кременецького району Тернопільської області, з урахуванням уточнення позовних вимог, про визнання протиправним та скасування пунктів 1, 2, 3 рішення Гаївської сільської ради № 710 від 11.03.2014 року «Про впорядкування торгівлі алкогольними напоями, слабоалкогольними напоями і тютюновими виробам, а також графіків роботи розважальних закладів на території сільської ради».
Постановою Кременецького районного суду Тернопільської області від 15.09.2014 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 18.05.2015 року, позовні вимоги задоволено частково, визнано незаконним та нечинним пункт 1 рішення Гаївської сільської ради № 710 від 11.03.2014 року. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій у справі, позивач подав до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу у якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, змінити рішення суду першої інстанції та позов задовольнити повністю.
Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що  рішенням Гаївської сільської Ради шостого скликання тридцять другої сесії від 11.03.2014 року № 710: 1. Заборонено реалізацію алкогольних напоїв у стаціонарних об'єктах торгівлі та малих архітектурних формах з 22 години до 10 години і зобов'язано керівників торгових підприємств дотримуватись цього графіку, інформувати покупців про прийняте сільською Радою рішення. Звернути увагу власників торговельних підприємств на недопустимість продажу алкогольних напоїв неповнолітнім. 2. Заборонено продаж алкогольних, слабоалкогольних напоїв та тютюнових виробів у стаціонарних об'єктах торгівлі та в малих архітектурних формах, які розташовані на відстані менше ніж 100 метрів від будівель навчальних, спортивних та дошкільних закладів. 3. Встановлено час проведення дискотек у селах сільської Ради до 24 години у суботу, неділю та святкові дні, та до 23 години в інші дні з виключенням проведення дискотеки на час Великоднього, передріздвяного посту. Організаторам дискотек забезпечити громадський порядок.
ОСОБА_3 є фізичною особою-підприємцем, якому належить магазин в с. Града та який має право роздрібної торгівлі продуктами харчування, а також алкогольними напоями та тютюновими виробами.
Не погодившись з пунктами 1, 2, 3 рішення № 710 від 11.03.2014 року позивач оскаржив їх до суду.
Колегія суддів вважає, що при прийнятті пунктів 1, 2, 3 рішення № 710 від 11.03.2014 року Гаївська сільська рада діяла поза межами своїх повноважень та не на підставі закону.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Обмеження щодо продажу пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів встановлено положеннями статті 15^3 Закону України від 19.12.1995 року № 481/95-BP «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (далі - Закон № 481/95-BP).
Частиною третьою статті 15^3 Закону № 481/95-BP передбачено, що на час проведення масових заходів сільські, селищні та міські ради в межах відповідної адміністративної території можуть заборонити або обмежити продаж пива (крім пива у пластиковій тарі), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та куріння тютюнових виробів.
Таким чином, місцева рада не має повноважень самостійно встановлювати постійну, а не на час проведення масових заходів, заборону продавати алкогольні, слабоалкогольні напої та тютюнові вироби, у тому числі на певних територіях чи у певні години доби.
Підпунктом 4 пункту "б" статті 30 Закону України від 21.05.1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження щодо встановлення за погодженням з власниками зручного для населення режиму роботи розташованих на відповідній території підприємств, установ та організацій сфери обслуговування незалежно від форм власності.
За змістом вказаної норми виконавчі органи рад мають повноваження за погодженням з власниками встановлювати режим роботи об'єктів сфери обслуговування.
Проте, вказане повноваження стосується встановлення (лише за погодженням з власником) саме режиму роботи самого об'єкта сфери обслуговування, тобто розподілу робочого часу протягом відповідного календарного періоду (дня, тижня, місяця, року), але не встановлення заборони чи обмеження на продаж певних товарів. 
Відповідно до частини першої статті 42 Конституції України кожен має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом.
Відповідно до частини першої статті 19, частини третьої статті 18 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання мають право без обмежень самостійно здійснювати господарську діяльність, що не суперечить законодавству.
Органам державної влади та органам місцевого самоврядування, їх посадовим особам забороняється приймати акти та вчиняти дії, які усувають конкуренцію або необґрунтовано сприяють окремим конкурентам у підприємницькій діяльності, чи запроваджують обмеження на ринку, не передбачене законодавством. 
Незаконне втручання органів та посадових осіб місцевого самоврядування у господарську діяльність суб'єктів господарювання забороняється. Не допускається видання правових актів органів місцевого самоврядування, якими встановлюються не передбачені законом обмеження щодо обігу окремих видів товарів (послуг) на території відповідних адміністративно-територіальних одиниць (частина четверта статті 23, частина перша статті 31, частина перша статті 43 ГК України).
Оскаржені у цій справі пункти 1, 2, 3 рішення Гаївської сільської ради № 710 від 11.03.2014 року прийняті за відсутності відповідних повноважень та порушують право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом, оскільки встановлюють не передбачені законом обмеження щодо обігу окремих видів товарів та послуг.
За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити позов у повному обсязі.
З врахуванням зазначених обставин, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій неправильно застосували норми матеріального права, що потягло за собою ухвалення незаконного рішення.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 229, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.
Постанову Кременецького районного суду Тернопільської області від 15.09.2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 18.05.2015 року у цій справі скасувати.
Прийняти нову постанову, якою позов задовольнити. 
Визнати протиправним та скасувати рішення Гаївської сільської ради Кременецького району Тернопільської області від 11.03.2014 року № 710.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: