УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 березня 2026 року
м. Київ
справа № 205/660/18
провадження № 51-885 ск 26
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючої ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 на вирок Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 20 лютого 2025 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 17 грудня 2025 року,
встановив:
Як убачається з матеріалів провадження за скаргою, ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 17 грудня 2025 року апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 , прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, потерпілого ОСОБА_4 задоволено частково. Вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 лютого 2025 року щодо ОСОБА_5 скасовано та призначено новий розгляд в суді першої інстанції. 
У касаційній скарзі потерпілий ОСОБА_4 порушує питання про перегляд указаних судових рішень у касаційному порядку та просить ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 17 грудня 2025 року скасувати, а вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 лютого 2025 року змінити.
Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї копії судових рішень, Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.
За змістом ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положеннями ст. 424 КПК визначено перелік судових рішень, які можуть бути предметом розгляду суду касаційної інстанції. 
За змістом ч. 1 цієї статті у касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки та ухвали про застосування або відмову у застосуванні примусових заходів медичного чи виховного характеру суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції, постановлені щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції. 
Відповідно до ч. 2 вказаної статті у касаційному порядку оскаржуються судові рішення, які перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Системний аналіз норм кримінального процесуального закону вказує на те, що ухвали суду апеляційної інстанції, якими скасовано рішення місцевого суду і призначено новий розгляд в суді першої інстанції не є предметом розгляду суду касаційної інстанції, оскільки вони не перешкоджають подальшому провадженню.
Як убачається з ухвали апеляційного суду від 17 грудня 2025 року нею скасовано рішення місцевого суду щодо ОСОБА_5 та призначено новий розгляд в суді першої інстанції. Тобто вказана ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню, її оскарження відповідно до положень КПК у касаційному порядку не передбачено.
Щодо вироку Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 лютого 2025 року, то це рішення вже скасоване апеляційним судом, а тому також не може бути предметом перегляду суду касаційної інстанції. 
З огляду на викладене, беручи до уваги те, що касаційну скаргу подано на судові рішення, які не підлягають оскарженню в касаційному порядку, Суд вважає за необхідне відмовити у відкритті касаційного провадження.
Керуючись п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою потерпілого ОСОБА_4 на вирок Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 20 лютого 2025 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 17 грудня 2025 року.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1  ОСОБА_2   ОСОБА_3