УХВАЛА
04 березня 2026 року
м. Київ

справа № 372/436/24
провадження № 61-2630ск26 

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фортлюкс ЛТД» на постанову Київського апеляційного суду від 04 лютого 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фортлюкс ЛТД», третя особа - ОСОБА_2 , про встановлення фактів, визнання договорів припиненими та стягнення коштів,
ВСТАНОВИВ:
У січні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фортлюкс ЛТД» (далі - ТВО «Фортлюкс ЛТД»), третя особа - ОСОБА_2 , в якому просив суд:
- встановити факт невикористання ТОВ «Фортлюкс ЛТД» земельної ділянки 
з кадастровим номером № 3223186803:02:008:0015 за адресою АДРЕСА_1 , площею 0,6001 га з цільовим призначенням 02.01 Для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), для забудови протягом трьох років підряд;
- встановити факт невикористання ТОВ «Фортлюкс ЛТД» земельної ділянки 
з кадастровим номером 3223187700:10:021:0018 за адресою АДРЕСА_2 , площею 0,25 га 
з цільовим призначенням 02.01 Для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) для забудови протягом трьох років підряд;
- визнати Договір про встановлення права користування земельною ділянкою для забудови (суперфіцію) від 13 лютого 2019 року, зареєстрований в реєстрі за № 156, між ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 та ТОВ «Фортлюкс ЛТД» щодо земельної ділянки з кадастровим номером 
№ 3223186803:02:008:0015 за адресою АДРЕСА_1 , площею 0,6001 га з цільовим призначенням 02.01 Для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), припиненим з 14 лютого 2022 року;
- визнати Договір про встановлення права користування земельною ділянкою для забудови (суперфіцію) від 28 лютого 2019 року, зареєстрований за № 387, між ОСОБА_1 та ТОВ «Фортлюкс ЛТД» щодо земельної ділянки з кадастровим номером № 3223187700:10:021:0018 за адресою АДРЕСА_2 , площею 0,25 га з цільовим призначенням 02.01 Для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), припиненим з 01 березня 2022 року;
- стягнути з ТОВ «Фортлюкс ЛТД» на користь ОСОБА_1 3 600,00 грн плати за користування земельними ділянками за Договором про встановлення права користування земельною ділянкою для забудови (суперфіцію) від 13 лютого 
2019 року, зареєстрованого за № 156;
- стягнути з ТОВ «Фортлюкс ЛТД» на користь ОСОБА_1 3 600,00 грн плати за користування земельними ділянками за Договором про встановлення права користування земельною ділянкою для забудови (суперфіцію) від 28 лютого 
2019 року, зареєстрованого за № 387.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 16 червня 2025 року 
у задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «Фортлюкс ЛТД», третя особа - ОСОБА_2 , про встановлення фактів, визнання договорів припиненими та стягнення коштів відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 04 лютого 2026 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.
Рішення Обухівського районного суду Київської області від 16 червня 2025 року скасовано, ухвалено нове судове рішення такого змісту.
Позов задоволено.
Встановлено факт невикористання ТОВ «Фортлюкс ЛТД» земельної ділянки 
з кадастровим номером № 3223186803:02:008:0015 за адресою АДРЕСА_1 , площею 0,6001 га з цільовим призначенням 02.01 Для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), для забудови протягом трьох років підряд.
Встановлено факт невикористання ТОВ «Фортлюкс ЛТД» земельної ділянки 
з кадастровим номером 3223187700:10:021:0018 за адресою АДРЕСА_2 , площею 0,25 га 
з цільовим призначенням 02.01 Для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) для забудови протягом трьох років підряд.
Визнано Договір про встановлення права користування земельною ділянкою для забудови (суперфіцію) від 13 лютого 2019 року, зареєстрований в реєстрі за № 156, між ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , та ТОВ «Фортлюкс ЛТД» щодо земельної ділянки з кадастровим номером 
№ 3223186803:02:008:0015 за адресою АДРЕСА_1 , площею 0,6001 га з цільовим призначенням 02.01 Для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), припиненим з 14 лютого 2022 року.
Визнано Договір про встановлення права користування земельною ділянкою для забудови (суперфіцію) від 28 лютого 2019 року, зареєстрований за № 387, між ОСОБА_1 та ТОВ «Фортлюкс ЛТД» щодо земельної ділянки з кадастровим номером № 3223187700:10:021:0018 за адресою АДРЕСА_2 , площею 0,25 га з цільовим призначенням 02.01 Для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), припиненим з 01 березня 2022 року.
Стягнуто з ТОВ «Фортлюкс ЛТД» на користь ОСОБА_1 3 600,00 грн плати за користування земельними ділянками за Договором про встановлення права користування земельною ділянкою для забудови (суперфіцію) від 13 лютого 
2019 року за реєстрованого за № 156.
Стягнуто з ТОВ «Фортлюкс ЛТД» на користь ОСОБА_1 3 600,00 грн плати за користування земельними ділянками за Договором про встановлення права користування земельною ділянкою для забудови (суперфіцію) від 28 лютого 
2019 року зареєстрованого за № 387.
Стягнути з ТОВ «Фортлюкс ЛТД» на користь ОСОБА_1 на відшкодування судових витрат, пов`язаних із сплатою судового збору в суді першої інстанції, 6 056,00 грн.
Стягнуто з ТОВ «Фортлюкс ЛТД» на користь ОСОБА_1 на відшкодування судових витрат, пов`язаних із сплатою судового збору в суді апеляційної інстанції, 7 267,20 грн.

27 лютого 2026 року представник ТОВ «Фортлюкс ЛТД» - Кузяєв О. В. через підсистему «Електронний суд» звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного суду від 04 лютого 2026 року (надійшла до суду 02 березня 2026 року), в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення, залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного 
у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції 
в оскаржуваному судовому рішенні; 

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що 
у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
Касаційна скарга ТОВ «Фортлюкс ЛТД» не відповідає зазначеним вище вимогам закону. 
У касаційній скарзі представник заявника посилається, як на підставу касаційного провадження, на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України, та зазначає, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права 
у подібних правовідносинах. 
Верховний Суд звертає увагу представника заявника на те, що посилання на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України, як на підставу касаційного оскарження, не може бути прийняте касаційним судом, оскільки воно є загальним та не відповідає вимогам, викладеним у ЦПК України.
Зокрема, представник заявника не вказує, щодо питання застосування якої саме норми права та у яких саме подібних правовідносинах, на думку представника, відсутній висновок Верховного Суду.
За таких обставин, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно надати суду уточнену редакцію касаційної скарги 
з посиланням на підставу (підстави) касаційного оскарження, передбачену (передбачені) частиною другою статті 389 ЦПК України та надіслати копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи. 
Крім того, подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.
Заявниками порушено вимоги пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України, 
а саме: не зазначено рішення, які оскаржуються. 
У касаційній скарзі заявник зазначає, що оскаржується «постанова Київського апеляційного суду від 28 січня 2026 року». 

Однак, Київським апеляційним судом у справі № 372/436/25 ухвалено постанову 
04 лютого 2026 року.
Крім того, подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.
Згідно з частиною шостою статті 43 ЦПК України процесуальні документи 
в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду 
з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи 
в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).
Відповідно до пункту 29 Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів), у разі подання до суду документів 
в електронній формі учасник зобов`язаний у випадках, визначених процесуальним законодавством, надати доказ надсилання іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.
Згідно із частиною сьомою статті 43 ЦПК України у разі подання до суду документів в електронній формі учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.
Так, касаційна скарга була сформована в системі «Електронний суд», проте доказів надсилання листом з описом вкладення ОСОБА_2 копій цієї касаційної скарги заявник не надав.
Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення недоліків.
Керуючись статтями 185, 389, 390, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фортлюкс ЛТД» на постанову Київського апеляційного суду від 04 лютого 2026 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя Г. В. Коломієць