УХВАЛА

25 лютого 2026 року
м. Київ

справа № 485/1129/25
провадження № 61-2176ск26
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., розглянувши касаційну скаргу    ОСОБА_1 на постанову Миколаївського апеляційного суду від 18 лютого 2026 року в справі за позовом    ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю«ЮТС-АГРОПРОДУКТ», товариства з обмеженою відповідальністю «Перемога-Плюс» про розірвання договору оренди земліта стягнення заборгованостіпо орендній платі,
встановив:
У червні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» (далі - ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ»), товариства з обмеженою відповідальністю «Перемога-Плюс» (далі - ТОВ «Перемога-Плюс»), у якому просив суд: розірвати договір оренди землі від 11 травня 2012 року (кадастровий номер земельної ділянки 4825783700:01:000:0030), укладений між ОСОБА_2 (спадкоємець ОСОБА_1 ) та ТОВ «Райз-Південь» (орендар відповідно до додаткової угоди від 28 грудня 2017 року ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ», код ЄДРПОУ 41101589), новий орендар ТОВ «Перемога-Плюс», номер запису про інше речове право 25698365 від 06 квітня 2018 року; стягнути з відповідача ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» на користь ОСОБА_1 заборгованість зі сплати орендної плати за 2022-2024 роки у загальному розмірі 51 840, 06 грн.
РішеннямСнігурівського районного суду Миколаївської області від 01 грудня 2025 року позов задоволено частково.
Розірвано договір оренди земельної ділянки, кадастровий номер 4825783700:01:000:0030, укладений між ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» та ОСОБА_2 , яку успадкував ОСОБА_1 , від 11 травня 2012 року (у редакції додаткової угоди від 28 грудня 2017 року № 3500067, додаткової угоди від 04 листопада 2021 року № 3500067-7 до договору оренди землі), право оренди за яким перейшло до ТОВ «Перемога-Плюс» на підставі договору від 17 квітня 2025 року № 1704/25-21.
Стягнуто з ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» на користь ОСОБА_1 34 560, 04 грн заборгованості зі сплати орендної плати за договором оренди землі від 11 травня 2012 року за 2023-2024 роки (вже з відрахуванням податків).
Стягнуто з ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1 130, 49 грн.
Стягнути з ТОВ «Перемога-Плюс» на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 484, 48 грн.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Постановою Миколаївського апеляційного суду від 18 лютого 2026 року рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 01 грудня 2025 року в частині задоволення вимог ОСОБА_1 про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості по орендній платі за 2023-2024 роки та розподілу судових витрат скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні цих вимог.
Рішення суду в частині відмови у задоволенні вимог ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з орендної плати за 2022 рік залишено без змін.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» судовий збір за перегляд справи в суді апеляційної інстанції в сумі 2 228, 65 грн.
20 лютого 2026 року представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Третьяк Г. О. через підсистему «Електронний суд» надіслала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Миколаївського апеляційного суду від 18 лютого 2026 року у вказаній справі.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
За приписами пункту 8 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про розірвання договору найму (оренди) або договору найму (оренди) житла - сукупністю платежів за користування майном або житлом протягом строку, що залишається до кінця дії договору, але не більше ніж за три роки.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» встановлено, що з 01 січня 2026 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 3 328, 00 грн.
Суди попередніх інстанцій встановили,що 04 листопада 2021 року було укладено додаткову угоду № 3500067-7 до договору оренди землі від 11 травня 2012 року, відповідно до пункту 2.6 якої сторони домовились, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки складає 145 719, 11 грн. Згідно з пунктом 4.1 додаткової угоди орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 15, 38 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає за рік оренди 22 411, 59 грн.
Тобто розмір орендної плати за три роки становитиме 67 234, 77 грн (22 411,59 грн * 3 роки).
Крім того, предметом позову у цій справі, окрім вимоги про розірвання договору оренди земельної ділянки, є також вимога про стягнення заборгованості зі сплати орендної плати в сумі 51 840, 06 грн.
Таким чином, ціна позову у цій справі з урахуванням пункту 8 частини першої статті 176 ЦПК України становить 119 074, 83 грн (67 234, 77 грн+ 51 840, 06 грн), що станом на 01 січня 2026 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 328, 00 грн * 250 = 832 000, 00 грн).
Представник заявника вказує, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а сама справа становить значний суспільний інтерес та має для заявника виняткове значення (підпункти «а» та «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).
Посилається на те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики у подібних правовідносинах, оскільки згідно з даними Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Судова влада» «Стан розгляду справ» перебуває понад 1 000 судових справ про стягнення заборгованості з виплати орендної плати з ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» на користь власників земельних ділянок Миколаївської та Херсонської областей. Вважає, що результат розгляду цієї касаційної скарги та встановлення єдиних критеріїв достатності доказів для визначення неможливості використання земельних ділянок може вплинути на результати розгляду цих справ та сформує єдину правозастосовчу практику.
Зазначає, що фундаментальне значення цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики полягає саме у раніше ґрунтовно не досліджуваних питаннях права щодо стягнення орендної плати на користь землевласників земельних ділянок сільськогосподарського призначення під час дії воєнного станув Україні. Вважає, що відповідь касаційного суду мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб'єктів правовідносин - власників земельних ділянок, що знаходяться в межах території Миколаївської, Херсонської, Одеської, Кіровоградської, Запорізької, Донецької, Луганської, Дніпропетровської, Сумської та Харківської областей, які перебували у тимчасовій окупації та можливо забруднені/імовірно забруднені/потенційно забруднені вибухонебезпечними предметами. 
Також вказує на значний суспільний інтерес цієї справи та її виняткове значення для заявника, оскільки дохід від орендної плати за тимчасове користування ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ»земельною ділянкою становить значну частину річного доходу позивача, що підтверджується відповіддю ГУ ДПС у Миколаївській області від 05 травня 2025 року № 12396/6/14-29-12-01-03.
Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що наведені обставини, передбачені підпунктом «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав для висновку про те, що скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
Так, у касаційній скарзі не наведено переконливих доводів стосовно того, в чому саме полягає фундаментальне значення цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовано не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб'єктів правовідносин.
Також, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що наведені обставини, передбачені підпунктом «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав для висновку про те, що справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.
Вжите законодавцем словосполучення «значний суспільний інтерес» необхідно розуміти як серйозну, обґрунтовану зацікавленість, яка має неабияке виняткове значення для усього суспільства в цілому, певних груп людей, територіальних громад, об'єднань громадян тощо до певної справи в контексті можливого впливу ухваленого у ній судового рішення на права, свободи та інтереси широкого кола фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб. Вказане поняття охоплює ті потреби суспільства або окремих його груп, які пов'язані із збереженням, примноженням, захистом існуючих цінностей, девальвація та/або втрата яких мала б значний негативний вплив на розвиток громадянського суспільства. Наявність значного суспільного інтересу може мати місце й тоді, коли предмет спору зачіпає питання загальнодержавного значення, як от визначення і зміни конституційного ладу в Україні, виборчого процесу (референдуму), обороноздатності держави, її суверенітету, найвищих соціальних цінностей, визначених Конституцією України, тощо.
Проте касаційна скарга не містить належного обґрунтування, яке б свідчило про значний суспільний інтерес саме до цієї конкретної справи і вказувало б на те, що предмет спору у цій справі стосується питань, які мають виняткове значення для суспільства.
Наявність інших спорів щодо стягнення заборгованості з виплати орендної плати за участі ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ», не свідчить про фундаментальність порушениху скарзі питань для формуванняєдиної правозастосовчої практики чи про значний суспільний інтерес до цієї справи.
Крім того, оцінка судом «винятковості» може бути зроблена виключно на підставі дослідження мотивів, відповідно до яких сам учасник справи вважає її такою, що має для нього виняткове значення. Винятковість значення справи для учасника справи можна оцінити тільки з урахуванням особистої оцінки справи таким учасником. Відтак, особа, яка подає касаційну скаргу, має обґрунтувати наявність відповідних обставин у касаційній скарзі.
Аналіз наведених у скарзі доводів не дає підстав для висновку про те, що вказана справа має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу, оскільки незгода з оскаржуваним судовим рішенням не свідчить про винятковість справи для заявника, як і не може вказувати на таку обставину, як негативні наслідки для останнього внаслідок прийняття такого судового рішення.
Інших підстав, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких суд міг би визнати оскаржуване судове рішення таким, що підлягає касаційному оскарженню, у касаційній скарзі не зазначено та не обґрунтовано.
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Оскільки оскаржуване заявником судове рішення ухвалено у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, і воно не підлягає касаційному оскарженню, тому у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
Верховним Судом взято до уваги, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
ухвалив:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою     ОСОБА_1 на постанову Миколаївського апеляційного суду від 18 лютого 2026 року в справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ», товариства з обмеженою відповідальністю «Перемога-Плюс» про розірвання договору оренди земліта стягнення заборгованостіпо орендній платі відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: М. Ю. Тітов

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко