УХВАЛА

06 квітня 2026 року 
м. Київ

справа №420/15340/25
адміністративне провадження № К/990/12083/26 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Мацедонської В.Е., 
суддів - Мельник-Томенко Ж.М., Смоковича М.І.,
перевіривши касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 
на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2026 року 
у справі № 420/15340/25 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_2 , військової частини НОМЕР_1 , Міністерства оборони України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, -
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_2 , Міністерства оборони України, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 що полягає у невключенні до складу грошового забезпечення ОСОБА_1 сум додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» при обчисленні розміру грошової компенсації при звільненні за невикористані ним дні оплачуваних відпусток (щорічних та додаткових) за 2022, 2023, 2024 роки;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 перерахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію при звільненні за невикористані ним дні оплачуваних відпусток (щорічних та додаткових) за 2022, 2023, 2024 роки обчисливши її суму, виходячи із розміру місячного грошового забезпечення, з урахуванням сум додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої компенсації при звільненні за невикористані ним дні оплачуваних відпусток за весь час затримки виплати;
- зобов`язати Міністерство оборони України здійснити фінансування розпорядника коштів другого рівня з бюджетної програми видатків номер 2101020 коштів для проведення виплати ОСОБА_1 невиплаченої компенсації при звільненні за невикористані ним дні оплачуваних відпусток (щорічних та додаткових) за 2022, 2023, 2024 роки, обчисливши її суму, виходячи із розміру місячного грошового забезпечення, з урахуванням сум додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»;
- стягнути з Військової частини НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при виключенні зі штату (звільненні) в сумі 135 054 грн.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2025 року позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 що полягає у невключені до складу грошового забезпечення ОСОБА_1 сум додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» при обчисленні розміру грошової компенсації при звільненні за невикористані ним дні оплачуваних відпусток (щорічних та додаткових) за 2022, 2023, 2024 роки.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 перерахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію при звільненні за невикористані ним дні оплачуваних відпусток (щорічних та додаткових) за 2022, 2023, 2024 роки обчисливши її суму, виходячи із розміру місячного грошового забезпечення, з урахуванням сум додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44.
Зобов`язано Міністерство оборони України здійснити фінансування розпорядника коштів другого рівня з бюджетної програми видатків номер 2101020 коштів для проведення виплати ОСОБА_1 невиплаченої компенсації при звільненні за невикористані ним дні оплачуваних відпусток (щорічних та додаткових) за 2022, 2023, 2024 роки, обчисливши її суму, виходячи із розміру місячного грошового забезпечення, з урахуванням сум додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, але не більш як за шість місяців в сумі 168 237,39 грн. (сто шістдесят вісім тисяч двісті тридцять сім гривень, тридцять дев`ять копійок) відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08 лютого 1995 року №100.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
Не погоджуючись з таким судовим рішенням Військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2025 року апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 - залишено без руху.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2025 року апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2025 року - повернути апелянтові. 
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05 лютого 2026 року апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 - залишено без руху.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2026 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2025 року.
Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, Військова частина НОМЕР_1 , яка є правонаступником Військової частини НОМЕР_2 , звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою.
Перевіряючи доводи касаційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.
У силу пункту 8 частини 2 статті 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Вищезазначеному конституційному положенню щодо забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках кореспондують стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та стаття 13 КАС України.
Частиною третьою статті 328 КАС України встановлено, що у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову та заміни заходу забезпечення позову, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.
З матеріалів касаційного оскарження встановлено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2025 року позов задоволено частково.
На зазначене рішення суду Військовою частиною НОМЕР_1 подано апеляційну скаргу. 
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2025 року апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 - залишено без руху. Надано апелянту строк протягом 10 днів з моменту отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, для усунення недоліків поданої апеляційної скарги, а саме надати квитанцію про сплату судового збору.
08.12.2025 року до апеляційного суду надійшло клопотання апелянта про відстрочення сплати судового збору.
В обґрунтування вказаного клопотання апелянт зазначив, що 29.10.2025 року командуванням військової частини НОМЕР_1 направлено за підпорядкованістю заявку щодо необхідності фінансування судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23.10.2025 року в розмірі 1453,44 грн. Станом на 06.12.2025 року зазначені кошти не були зараховані на рахунок військової частини НОМЕР_1 . Відповідно до виписки з рахунку за 02.12.2025 року (26623388 військова частина НОМЕР_1 ), вхідний залишок на 02.12.2025 року по КЕКВ 2800 складає 0,00 грн.. апелянт зазначає, що з огляду на вищенаведене, у військової частини НОМЕР_1 наявні об`єктивні причини, які унеможливлюють сплату останньою судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23.10.2025 року.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2025 року в задоволенні заяви про продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги та відстроченні сплати судового збору - відмовлено. В задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору - відмовлено. Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2025 року - повернуто апелянтові. 
28.01.2026 року військова частина НОМЕР_1 вдруге подала апеляційну скаргу, до якої вже було додано платіжну інструкцію №193 від 28.01.2026 року на суму 1453,44 грн.
Разом з апеляційною скаргою було подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якій апелянт посилаючись на статті КАС України та висновки Верховного Суду зазначив, що 28.01.2026 року о 14.50 год. військовою частиною НОМЕР_1 було перераховані кошти на рахунок П`ятого апеляційного адміністративного суду НОМЕР_3 суму судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23.10.2025 року по справі №420/15340/25 в розмірі 1453,44 грн.. А тому, на підставі вищенаведеного, військова частина НОМЕР_1 вважає, що нею було здійснене дотримання одночасно всіх умов для поновлення строку на апеляційне оскарження у разі повторного подання апеляційної скарги, а тому просить суд прийняти дійсну апеляційну скаргу та відкрити апеляційне провадження по справі.
Серед іншого колегія суддів зазначила, що вказаний строк було пропущено у зв`язку з неможливістю сплати судового збору вчасно, що не є підставою для поновлення строку, а тому наведені в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження підстави є неповажними.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05 лютого 2026 року в задоволенні заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження - відмовлено, апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 - залишено без руху. Надано апелянту строк протягом 10 днів з моменту отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, для подання клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження з зазначенням підстав пропуску цього строку.
13.02.2026 року до суду апеляційної інстанції від апелянта надійшло клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке обґрунтовано тим, що військовою частиною НОМЕР_1 завчасно було замовлені кошти на сплату судового збору на рахунок П`ятого апеляційного адміністративного суду за подання апеляційної скарги на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23.10.2025 року в розмірі 1453,44 грн. (подання від 26.10.2025 року та заявка від 29.10.2025 року). Після виконання заявки і оплати судового збору на рахунок П`ятого апеляційного адміністративного суду Військовою частиною НОМЕР_1 в той же день було повторно подано апеляційну скаргу (тобто упродовж розумного строку після отримання копії відповідної ухвали суду про повернення первісної скарги, без невиправданих затримок і зайвих зволікань).
Колегія суддів зазначила, що у випадку пропуску строку апеляційного оскарження підставами для розгляду апеляційної скарги є лише наявність поважних причин (підтверджених належними доказами), тобто обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій.
Отже, колегія суддів вважала наведенні в заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження обставини пропуску такого строку неповажними, оскільки звернення апелянта з первісною апеляційною скаргою в межах 30-денного строку, встановленого ч.1 ст.295 КАС України, не дає апелянту право звертатися до суду у будь який момент з апеляційною скаргою, а тем більш ніж через майже 2 місяці, з моменту отримання оскаржуваного рішення, навіть якщо судовий збір було сплачено разом із поданням останньої апеляційної скарги.
Колегія суддів не прийняла до уваги факт введення воєнного стану в Україні, оскільки відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 10.11.2022 року у справі №990/115/22, сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку, а відсутність електропостачання або агресія РФ - це загальний стан.
Також, суд виснував, що відсутність відповідного бюджетного фінансування щодо видатків на оплату судового збору не можуть впливати на дотримання строку апеляційного оскарження судових рішень і, як наслідок, не є поважною підставою пропуску цього строку.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.299 КАС України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.
З огляду на наведене та викладені вимоги закону, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга була подана поза межами законодавчо встановленого тридцятиденного строку апеляційного оскарження, а апелянтом не доведено суду поважність підстав пропуску строку на подання апеляційної скарги.
Отже, оскільки апелянт після залишення апеляційної скарги без руху не усунув недоліки, які були визначені ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05.02.2026 року, на підставі п.4 ч.1 ст.299 КАС України колегія суддів вирішила відмовити у відкритті апеляційного провадження.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2026 року в задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження - відмовлено, відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2025 року.
При цьому, скаржник у касаційній скарзі не спростовує висновки суду апеляційної інстанції щодо пропуску строку на подання повторної апеляційної скарги або наявності поважних причин для пропуску строку на апеляційне оскарження. Доводи, зазначені у касаційній скарзі, спростовано в ухвалі апеляційного суду.
З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, правильно застосував норми процесуального права (статтю 299 КАС України), що є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, що, в свою чергу, відповідно до частини другої статті 333 КАС України є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у справі.
Ураховуючи, що зміст оскаржуваного судового рішення та обставини, на які посилається скаржник в обґрунтування касаційної скарги, свідчать про правильне застосування судом норм процесуального права та не викликає сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, суд дійшов до висновку про наявність підстав для визнання касаційної скарги необґрунтованою та відмови у відкритті касаційного провадження на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2026 року.
Керуючись статтями 13, 169, 296, 298, 333 Кодексу адміністративного судочинства України, -
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2026 року у справі № 420/15340/25 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_2 , військової частини НОМЕР_1 , Міністерства оборони України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії.
Копію даної ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити скаржнику.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В. Е. Мацедонська 

Судді Ж. М. Мельник-Томенко 

М. І. Смокович