УХВАЛА

30 березня 2026 року 
м. Київ
справа №160/17101/25
адміністративне провадження №К/990/10785/26
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Уханенка С.А.,
суддів: Білак М.В.,  Жука А.В., 
перевірив касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Шовкуна Сергія Івановича на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:
У червні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), в якому просила. 
- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 стосовно неперерахування та невиплати при звільненні ОСОБА_1 усіх належних їй на день виключення із списків особового складу видів грошового забезпечення у законодавчо визначеному розмірі;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснити нарахування та виплату (з врахуванням раніше здійснених виплат) ОСОБА_1 поточну індексацію грошового забезпечення за період проходження військової служби з 27.12.2017 по 28.02.2018 включно, з визначенням в якості «базового місяця» - січень 2008 року;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення у фіксованому розмірі (індексацію різницю) у розмірі 4247,32 грн на місяць за період з 01.03.2018 по 31.12.2022 включно та за період з 01.01.2024 по 15.03.2025 включно, відповідно до приписів абзаців 4, 5, 6 пункту 5 порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснити перерахунок та виплату (з врахуванням раніше здійснених виплат) ОСОБА_1 місячного грошового забезпечення за 2020, 2021, 2022, 2023, 2024 та 2025 рр., із застосуванням розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого законом відповідно на 1 січня 2020, 2021, 2022, 2023, 2024 та 2025 рр.;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 , з урахуванням перерахованих посадових окладів, окладів за військовим званням та з врахуванням «індексації-різниці» - здійснити перерахунок та виплату (з врахуванням раніше здійснених виплат) ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) матеріальної допомоги на оздоровлення за 2018, 2019, 2020, 2021, 2022, 2023 та 2024 рр., а також перерахувати та виплатити (з врахуванням раніше здійснених виплат) підйомну допомогу;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 , з урахуванням перерахованих посадових окладів, окладів за військовим званням та з врахуванням індексації-різниці - здійснити перерахунок та виплату (з врахуванням раніше здійснених виплат) ОСОБА_1 компенсації за 82 невикористаних нею календарних днів щорічних основних відпусток за 2022, 2023 та 2024 рр. та за 126 невикористаних нею календарних днів додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2017 - 2025 рр., а також - одноразової грошової допомоги при звільненні;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 при здійсненні перерахунку та виплаті ОСОБА_1 усіх належних їй коштів- одночасно компенсувати утриманий з останньої податок на доходи фізичних осіб, згідно з порядком виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2025 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 стосовно неперерахування та невиплати при звільненні ОСОБА_1 усіх належних їй на день виключення із списків особового складу видів грошового забезпечення у законодавчо визначеному розмірі. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 поточної індексації грошового забезпечення за період проходження військової служби з 27.12.2017 по 28.02.2018 включно, з визначенням в якості "базового місяця" - січень 2008 року, з врахуванням раніше здійснених виплат. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення у фіксованому розмірі (індексацію-різницю) у розмірі 3291,08 грн на місяць за період з 01.03.2018 по 31.12.2022 включно та за період з 01.01.2024 по 15.03.2025 включно, відповідно до приписів абзаців 4, 5, 6 пункту 5 порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного грошового забезпечення за 2020, 2021, 2022, 2023 та 2025 роки, із застосуванням розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого законом відповідно на 1 січня 2020, 2021, 2022, 2023 та 2025 роки, з врахуванням з врахуванням індексації-різниці та раніше здійснених виплат. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 , з урахуванням перерахованих посадових окладів, окладів за військовим званням та з врахуванням "індексації-різниці", здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 матеріальну допомогу на оздоровлення за 2018, 2019, 2020, 2021, 2022, 2023 та 2024 роки та підйомну допомогу, з врахуванням раніше здійснених виплат. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 , з урахуванням перерахованих посадових окладів, окладів за військовим званням та з врахуванням індексації-різниці, здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 компенсації за 82 невикористаних нею календарних днів щорічних основних відпусток за 2022, 2023 та 2024 роки та за 126 невикористаних календарних днів додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2017-2025 роки, та одноразової грошової допомоги при звільненні, з врахуванням раніше здійснених виплат. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 при здійсненні перерахунку та виплаті ОСОБА_1 усіх належних їй коштів одночасно компенсувати утриманий податок на доходи фізичних осіб, згідно з Порядком виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2026 року апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2025 року задоволено частково. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2025 року скасовано в частині вимог щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації-різниці грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 31 грудня 2022 року та за період з 01 січня 2024 року по 15 березня 2025 року, а також в частині перерахунку грошового забезпечення із застосуванням як розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законами про державний бюджет на відповідний рік, грошової допомоги на оздоровлення, грошової компенсації за невикористані щорічні відпустки, підйомної допомоги, одноразової грошової допомоги при звільненні за період з 20 травня 2023 року по 31 грудня 2023 року та за 2025 рік. Ухвалено в скасованій частині нове рішення про відмову у задоволенні цієї частини позовних вимог. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.
09 березня 2026 року за допомогою підсистеми «Електронний суд» представник позивача надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2026 року у цій справі. 
Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Оскаржуючи постанову суду апеляційної інстанції, представник позивача посилається на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України та зазначає, що в спірних правовідносинах суд апеляційної інстанції застосував норми Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, в їх поєднанні з нормами, визначеними пунктами 2, 3 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-ХІІ без врахування висновку, викладеного Верховним Судом у постанові від 29.03.2023 у справі №380/5493/21 та у постанові від 06.07.2023 у справі № 560/6684/22.
Скаржник вказує, що у наведених постановах Верховний Суд вказав на обставини, які належить з`ясувати для правильного застосування абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078 для визначення розміру індексації - різниці із березня 2018 року, до яких належить: розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року (А), суму можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року (Б), чи перевищує розмір підвищення доходу (А) суму можливої індексації (Б).
На думку скаржника, всупереч сформованим правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у наведених вище постановах, суд апеляційної інстанції проігнорував фактичні дані про розмір саме доходу ОСОБА_1 у лютому та березні 2018 р., на власний розсуд підсумував складові її грошового забезпечення, виключивши деякі з них, та безпідставно зробив висновок про суттєве збільшення грошового забезпечення позивача в березні 2018 в порівнянні з лютим 2018, що виключає право останньої на нарахування та виплату індексації у фіксованому розмірі (так звана «індексація-різниця»).
Отже, обґрунтування скаржника стосовно наявності підстави для касаційного оскарження судових рішень, передбаченої пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України в розрізі застосування вищезазначених норм права, є достатньо мотивованими та потребують перевірки у межах таких доводів.
Водночас пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, справа розглянута Дніпропетровським окружним адміністративним судом в порядку спрощеного позовного провадження.
Оскаржуючи постанову суду апеляційної інстанції у справі, яка розглянута судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, скаржник у касаційній скарзі послався на підпункти «б» та «в» пункт 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Так, у касаційній скарзі скаржник зазначає, що ця справа має для позивача виняткове значення, оскільки оскаржуваним рішенням встановлено обставини, які прямо впливають на розмір пенсії за вислугою років останньої. Зокрема, право на виплату індексації у фіксованому розмірі (за умови наявності такого права) зберігається аж до моменту звільнення з військової служби, та підлягає врахуванню для визначення розміру пенсії в складі додаткових видів грошового забезпечення за останні 24 місяці перед звільненням. Відповідно, не врахування такої індексації, в розмірі 3291,08 грн на місяць згідно рішення суду першої інстанції - значно зменшує розмір належної ОСОБА_1 пенсії.
Суд, проаналізувавши доводи касаційної скарги в сукупності з встановленими в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинами, доходить висновку про наявність в цьому випадку обставин, наведеному у підпункті «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, що уможливлює допуск цієї касаційної скарги до перегляду судових рішень, прийнятих за наслідками розгляду справи за правилами спрощеного провадження та/або у справі незначної складності.
Проте Верховний Суд відхиляє посилання скаржника на підпункт «б» частини п`ятої статті 328 КАС України, позаяк скаржник не навів та не обґрунтував, які саме встановлені оскарженим судовим рішенням позивач позбавлена можливості спростувати, при розгляді іншої справи та яким чином ці обставини впливають на вирішення спору у конкретній іншій справі.
Ураховуючи доводи касаційної скарги, Суд дійшов висновку про наявність правових підстав для відкриття касаційного провадження у цій справі.
Касаційна скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстави для залишення касаційної скарги без руху, її повернення чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.
Керуючись статтями 328 - 330, 334, 335, 338 КАС України, Суд
У Х В А Л И В:
1. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Шовкуна Сергія Івановича на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії.
2. Витребувати справу №160/17101/25 з Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
3. Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.
4. Встановити десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на касаційну скаргу та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач: С.А. Уханенко
Судді: М.В. Білак
А.В. Жук