УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 березня 2026 року
м. Київ
справа № 752/3462/21
провадження № 51-1103 зно 26
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув заяву потерпілого ОСОБА_4 про перегляд ухвали Верховного Суду від 26 березня 2026 року за нововиявленими обставинами.
Суть питання та встановлені судом обставини
Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 20 березня 2025 року задоволено клопотання захисника ОСОБА_5 , звільнено ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ст. 128 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, а кримінальне провадження щодо нього - закрито.
Київський апеляційний суд ухвалою від 11 лютого 2026 року відмовив
потерпілому ОСОБА_4 в задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження зазначеного судового рішення, а його апеляційну скаргу повернув.
Ухвалою колегії суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 26 березня 2026 року відмовлено потерпілому ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на ухвалу Київського апеляційного суду від 11 лютого 2026 року на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.
Потерпілий звернувся до Верховного Суду повторно із заявою про перегляд ухвали касаційного суду від 26 березня 2026 року за нововиявленими обставинами. В обґрунтування своєї позиції потерпілий вказує, що обставини на які він посилався у касаційній скарзі досліджені неповно, як і уся сукупність доданих до скарги доказів, висновки Суду про нездійснення заходів скаржником для отримання матеріалів справи передчасні. Зазначає, що після одержання ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження ним отримано лист Державної судової адміністрації України від 20 березня 2026 року, який підтверджує факт звернення потерпілого для отримання судового рішення та інших матеріалів.
Мотиви Суду
Перевіривши заяву потерпілого ОСОБА_4 , Суд дійшов висновку, що у відкритті провадження слід відмовити, з огляду на таке.
Згідно з ч. 1 ст. 459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.
Перегляд за нововиявленими або виключними обставинами є надзвичайним (екстраординарним) переглядом судових рішень у виняткових випадках, коли після завершення розгляду кримінальної справи в звичайному порядку (у судах першої, апеляційної і касаційної інстанцій) виявлені обставини, що могли суттєво вплинути на прийняті судові рішення, і внаслідок завершення кримінального провадження розгляд цих обставин у звичайному порядку кримінального провадження став недоступним.
Відповідно до ч. 2 ст. 459 КПК України нововиявленими обставинами визнаються: 1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; 4) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути. 
Нововиявлені обставини - це встановлені юридичні факти, які перебувають у логічному зв`язку з елементами предмета доказування в кримінальному провадженні і спростовують, через їх невідомість та істотність, висновки, які містяться у вироку чи ухвалі, що набрали законної сили, як такі, що не відповідають об`єктивній дійсності. 
Необхідним при цьому є дотримання принципу юридичної визначеності, про що неодноразово наголошував Європейський суд з прав людини, зокрема, у рішенні від 09 червня 2011 року в справі «Желтяков проти України», який вимагає, щоб у випадку, коли суди остаточно вирішили питання, їх рішення не ставилось під сумнів. Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного й обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру.
Процедура перегляду судових рішень за нововиявленим обставинами за своєю правовою природою не є повторним розглядом справи по суті, повторною апеляцією чи касацією, вона не передбачає нового встановлення фактичних обставин кримінального провадження та усунення суперечностей у доказах.
У цьому випадку суд лише перевіряє наявність передбачених у ч. 2 ст. 459 КПК України обставин, на які учасники судового провадження посилаються як на нововиявлені, та надає оцінку тому, чи могли вказані обставини, що не були відомі суду на час розгляду справи, вплинути на правильність рішення суду, яке належить переглянути.
З матеріалів провадження вбачається, що ухвалою Верховного Суду від 26 березня 2026 року прийнято рішення за результатами розгляду касаційної скарги потерпілого на ухвалу Київського апеляційного суду від 11 лютого 2026 року.
Доводи заяви потерпілого зводяться до незгоди ухваленими судовими рішеннями та зазначеними у них висновками стосовно клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та повернення апеляційної скарги. 
Порушуючи питання про перегляд ухвали Верховного Суду за нововиявленими обставинами, потерпілий просить дослідити докази, які, на його думку, свідчать про помилковість висновків про відсутність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 20 березня 2025 року.
Заявник залишив поза увагою те, що касаційний суд не є тим судом, який вправі надавати оцінку доказам поважності причин пропуску потерпілим строку на апеляційне оскарження, як про це вже було вказано в ухвалі про відмову у відкритті провадження.
Суд касаційної інстанції є судом права, а не факту, а тому згідно зі ст. 433 КПК України не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Жодних підстав для перегляду ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження, якою надано оцінку законності та обґрунтованості ухвали про повернення апеляційної скарги, за нововиявленими обставинами з урахуванням вимог ст. 459 КПК України у заяві не наведено.
Слід також зауважити, що потерпілий не позбавлений права повторного звернення до апеляційного суду в порядку, передбаченому КПК України. 
За ч. 2 ст. 464 КПК України не пізніше наступного дня після надходження заяви до суду суддя перевіряє її відповідність вимогам ст. 462 цього Кодексу і вирішує питання про відкриття кримінального провадження за нововиявленими обставинами. 
Відповідно до висновку, викладеного у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 03 лютого 2020 року в справі № 522/14170/17, положення ч. 2 ст. 464 КПК України про те, що «суддя … вирішує питання про відкриття кримінального провадження за нововиявленими або виключними обставинами», слід розуміти як такі, що надають судді повноваження перевірити наявність підстав для відкриття провадження за нововиявленими обставинами та ухвалити рішення про відкриття такого провадження або відмову у його відкритті.
Підстав для відкриття провадження за заявою потерпілого ОСОБА_4 про перегляд ухвали Верховного Суду від 26 березня 2026 року за нововиявленими обставинами немає.
З цих підстав та, керуючись ч. 2 ст. 464 КПК України, Суд постановив:
Відмовити у відкритті провадження за заявою потерпілого ОСОБА_4 про перегляд ухвали Верховного Суду від 26 березня 2026 року за нововиявленими обставинами.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді: 

ОСОБА_1 ОСОБА_7 ОСОБА_3