УХВАЛА 
27 лютого 2026 року
м. Київ
справа № 676/4432/25
провадження № 61-116ск26
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Шиповича В. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Синельникова Є. В.,

розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Худняк Віктор Анатолійович, на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 01 жовтня 
2025 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 27 листопада 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Староушицької селищної ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області про визнання права на земельну частку (пай),
ВСТАНОВИВ:
У червні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом, відповідно до якого просила визнати за нею право на земельну частку (пай) у розмірі 2,00 умовних кадастрових гектарів за межами с. Рункошів, Кам`янець-Подільського району, Хмельницької області із земель колишнього колгоспу «Садовий» с. Рункошів, Кам`янець-Подільського району, Хмельницької області.
Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 01 жовтня 2025 року, залишеним без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 27 листопада 2025 року, у задоволенні позову відмовлено.
30 грудня 2025 року засобами поштового зв`язку представник 
ОСОБА_1 - адвокат Худняк В. А. подав касаційну скаргу на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області 
від 01 жовтня 2025 року та постанову Хмельницького апеляційного суду 
від 27 листопада 2025 року (повний текст постанови складено 01 грудня 
2025 року) у справі № 676/4432/25, які просить скасувати, ухваливши нове судове рішення про задоволення позову.
Ухвалою Верховного Суду від 15 січня 2026 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху для усунення недоліків. 
Ухвалою Верховного Суду від 10 лютого 2026 року продовжено 
 ОСОБА_1 до 23 лютого 2026 року строк для усунення недоліків касаційної скарги.
23 лютого 2026 року через підсистему Електронний суд представник ОСОБА_1 - адвокат Худняк В. А. подав заяву про усунення недоліків касаційної скарги, в якій зазначив, що за відомостями отриманими на запит адвоката від Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 18 лютого 2026 року нормативна грошова оцінка одиниці площі ріллі по Хмельницькій області станом на 01 січня 2025 року становить 35 875,09 грн. Вартість паю у розмірі 2,00 умовних кадастрових гектарів становить 71 750,18 грн.
Таким чином ухвали Верховного Суду від 15 січня 2026 року та від 10 лютого 2026 року виконані, а недоліки касаційної скарги усунені.
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.
Згідно зі статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до частини «с» статті 7 Рекомендацій № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», частина четверта статті 10 ЦПК України), умови прийнятності касаційної скарги відповідно до норм національного законодавства можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Касаційний перегляд справи вважається екстраординарним.
Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, специфіку його повноважень як «суду права», процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції, і учасникам справи був наданий відповідний обсяг гарантій права на справедливий суд у судах попередніх інстанцій.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Конституційний Суд України у Рішенні від 22 листопада 2023 року 
№ 10-р(ІІ)/2023 визнав таким, що відповідає Конституції України 
(є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. При цьому Конституційний Суд України звернув увагу, що зазначений припис має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення 
(res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності. Пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України містить домірні засоби законодавчого внормування процесуальних відносин щодо відкриття касаційного провадження.
За змістом частини дев`ятої статті 19 ЦПК України прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, 
в якому подається скарга.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 серпня 2020 року в справі № 910/13737/19 (провадження № 12-36гс20) сформульовано правовий висновок про те, що майновий позов (позовна вимога майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що підлягає грошовій оцінці. Тобто будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми використання останнього. Отже, судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, стягнення, витребування або повернення майна - як рухомих речей, так і нерухомості - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.
Майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (частина перша статті 190 ЦК України).
Таким чином, позовна вимога у цій справі має майновий характер, оскільки підлягає грошовій оцінці.
За змістом пункту 2 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову у позовах про визнання права власності на майно або його витребування визначається вартістю такого майна.
Усуваючи недоліки касаційної скарги, заявниця надала Верховному Суду відомості Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області 
від 18 лютого 2026 року про те, що нормативна грошова оцінка одиниці площі ріллі по Хмельницькій області станом на 01 січня 2025 року становить 35 875,09 грн.
Отже, ціна позову у розглядуваній справі не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 328 грн х 250 = 
832 000 грн, де 3 328 грн прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2026 року), тому ухвалені у ній судові рішення можуть бути оскаржені виключно за наявності випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
Заявниця посилається на наявність випадів, передбачених підпунктами а), в) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, вважаючи, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, справа становить значний суспільний інтерес та має для ОСОБА_1 виняткове значення. Вказує, що ОСОБА_1 не має стабільного джерела доходу, а визнання за нею права на земельну частку (пай) є реальним засобом забезпечення її існування, оскільки оформлення права власності на земельну ділянку та подальше її використання (самостійний обробіток, передача в оренду, отримання орендної плати) становить для ОСОБА_1 єдине потенційне джерело регулярного доходу. Крім того подібні спори є масовими для регіонів Україні де відбувалось паювання земель у 1995-1996 роках, справа стосується порушених прав членів КСП, які з об`єктивних причин не були включені до списку осіб, який додавався до державного акту на право колективної власності на землю, за наявності членства в колгоспі на момент паювання, справа потребує формування єдиного підходу щодо доказування факту членства у КСП за відсутності архівних документів та стосується реалізації права власності на землю та забезпечення правової визначеності.
Колегією суддів не встановлено фундаментального значення розглядуваної справи для формування єдиної правозастосовчої практики, зокрема не встановлено новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування норм права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів подібних правовідносин.
Відмовляючи у задоволенні позову суди попередніх інстанцій встановили, що право на позов у ОСОБА_1 виникло у 1995 році, а до суду у цій справі вона звернулась через 30 років у 2025 році, що свідчить про пропуск встановленого законом строку позовної давності. Поважних причин такого тривалого зволікання зі зверненням до суду, міськрайонний та апеляційний суди не встановили. При цьому суди врахували висновки Верховного Суду у постановах від 19 квітня 2023 року у справі №188/1842/21, від 31 липня 
2024 року у справі №154/3572/21, від 07 листопада 2025 року у справі № 597/856/20.
У постанові від 07 листопада 2025 року у справі № 597/856/20 Верховний Суд вказав на сталість судової практики у подібних правовідносинах пославшись на постанови суду касаційної інстанції від 21 жовтня 2020 року у справі 
№ 401/971/19, 03 лютого 2021 року у справі № 403/402/19, від 21 липня 2021 року в справі № 933/670/20, від 27 липня 2021 року у справі № 686/6892/20.
Також колегія суддів не може погодитись із тим, що розглядувана справа про визнання права на земельну частку (пай) у розмірі 2,00 умовних кадастрових гектарів, яку ОСОБА_1 ініціювала через 30 років після паювання землі має для неї виняткове значення.
Верховним Судом досліджено та взято до уваги, зокрема, категорію справи, ціну та предмет позову, а також значення справи для сторін і суспільства, та не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
Незгода із оскарженими судовими рішеннями не є сама по собі обставиною, що свідчить про наявність випадків для відкриття касаційного провадження у справі із ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Касаційний перегляд вважається екстраординарним, з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції, які обмежено питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. Повноваження суду касаційної інстанції не можуть використовуватися для здійснення нового судового розгляду справи.
Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення, ухвалені у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію щодо вирішення спору, наявність випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не встановлено, тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, статтею 390, частиною першою, 
пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Худняк Віктор Анатолійович, на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 01 жовтня 2025 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 27 листопада 2025 року у справі № 676/4432/25.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Судді:	В. В. Шипович О. М. Осіян Є. В. Синельников