У х в а л а
Іменем України
24 лютого 2026 року
м. Київ
Справа № 367/4591/22
Провадження № 61-2127ск26
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду - судді-доповідача Гудими Д. А., суддів Краснощокова Є. В., Пархоменка П. І. - розглянув питання щодо відкриття касаційного провадження
за касаційними скаргами особи, яка не брала участі у справі, - ОСОБА_1 (далі - скаржниця) 
на ухвалу Київського апеляційного суду від 5 лютого 2026 року за апеляційною скаргою скаржниці 
у справі за позовом ОСОБА_2 (далі - позивач) до ОСОБА_3 (далі - відповідач) про визнання права власності на земельну ділянку під нерухомим майном і 
в с т а н о в и в:
1. У листопаді 2022 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача. Просив: (1) припинити право власності відповідача на земельну ділянку загальною площею 0,0265 га з кадастровим номером 3210945600:01:074:0141 за адресою: АДРЕСА_1 (далі - земельна ділянка); (2) визнати за позивачем право власності на цю ділянку. 
2. 16 лютого 2024 року Ірпінський міський суд Київської області ухвалив рішення, згідно з яким відмовив у задоволенні позову. Мотивував так: квартира та земельна ділянка під будинком квартирного типу є окремими об`єктами нерухомого майна; їхнє відчуження відбулося окремо один від одного; відповідач правомірно набув право власності на земельну ділянку раніше, ніж позивач набув право власності на квартиру; немає законних підстав для припинення права власності відповідача на цю ділянку.
3. 5 лютого 2026 року Київський апеляційний суд за апеляційною скаргою скаржниці як особи, яка не брала участі у справі, постановив ухвалу, згідно з якою закрив апеляційне провадження. Мотивував так:
- предметом спору є припинення права власності відповідача на земельну ділянку та визнання цього права на неї за позивачем;
- право власності на земельну ділянку відповідач набув 8 жовтня 2019 року на підставі протоколу № 436190 про проведення електронних торгів, зареєстроване приватним нотаріусом Пласконь А. Ю. 3 лютого 2020 року;
- мирову угоду у справі у справі №367/3989/21 позивач і скаржниця уклали, а Ірпінський міський суд Київської області затвердив 2 серпня 2021 року, тобто на момент укладення цієї угоди земельна ділянка перебувала у приватній власності відповідача. Тому скаржниця на той час не мала жодних прав щодо зазначеної земельної ділянки. Крім того, результати прилюдних (електронних) торгів у встановленому законом порядку оскаржені не були;
- права й обов`язки скаржниці не порушуються, бо на момент укладення мирової угоди вона втратила право власності на земельну ділянку та відповідно втратила повноваження нею розпоряджатись.
4. 20 та 23 лютого 2026 року скаржниця сформувала у підсистемі «Електронний суд» дві аналогічні за змістом касаційні скарги (вх. № 5186/0/220-26 від 20 лютого 2026 року та № 5331/0/220/26 від 23 лютого 2026 року). Просила скасувати оскаржену ухвалу апеляційного суду, а справу скерувати до нього для продовження розгляду. Мотивувала так:
- апеляційний суд формально підійшов до обставин справи та позбавив скаржницю доступу до правосуддя;
- не врахував, що скаржниця є стороною мирової угоди у справі № 367/3989/21. Згідно з пунктами 4 і 5 цієї угоди скаржниця взяла на себе особисте зобов`язання перед позивачем передати земельну ділянку в рахунок погашення боргу, врегулювати всі питання для реєстрації права у разі виникнення перешкод або вимог третіх осіб. Рішення суду першої інстанції у справі № 367/4591/22 перешкоджає виконанню зазначеної мирової угоди, тому впливає на права й обов`язки скаржниці;
- апеляційний суд не врахував доводи апеляційної скарги щодо порушення принципу єдності юридичної долі земельної ділянки та будівлі відповідно до статті 120 ЗК України.
5. Верховний Суд вважає, що підстав для відкриття касаційного провадження немає.
5.1. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (стаття 17 ЦПК України).
5.2. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси (стаття 18 ЦПК України).
5.3. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково (частина перша статті 352 ЦК України).
5.4. За змістом частини першої статті 352 ЦПК України вона визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення і поділяються на дві групи: учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків (див. постанови Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 5 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17, від 29 січня 2024 року у справі № 750/13149/21).
5.5. Судове рішення, яке оскаржила особа, яка не була залучена до участі у справі, має безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи (тобто суд першої інстанції має розглянути і вирішити спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент такого розгляду й ухвалення рішення є скаржник), або у цьому судовому рішенні має бути судження про права й обов`язки такої особи у відповідних правовідносинах (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12 березня 2020 року у справі №160/4130/19).
5.6. Суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося (пункт 3 частини першої статті 362 ЦПК України).
5.7. Особи, які не брали участь у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку лише ті судові рішення, які безпосередньо встановлюють, змінюють або припиняють їхні права та/або обов`язки, або зумовлюють для особи юридичні наслідки. Вирішення питання про те, чи стосується рішення суду першої інстанції прав та інтересів особи, яка не була залучена до участі справі, є першочерговим завданням для апеляційного суду. Виключно у разі встановлення, що це рішення порушує права й інтереси особи, яка подала апеляційну скаргу, апеляційний суд наділений повноваженням переглянути по суті рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку. Якщо ж він встановить, що це рішення не порушує прав та інтересів особи, яка звернулася з апеляційною скаргою, апеляційне провадження слід закрити, не переглядаючи рішення суду першої інстанції (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 липня 2022 року в справі № 209/1817/19-ц).
5.8. У разі подання апеляційної скарги особою, яка не брала участі у справі, та встановлення апеляційним судом, що суд першої інстанції у рішенні питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішував, апеляційне провадження слід закрити, а рішення суду першої інстанції - не переглядати по суті (див., зокрема, постанови Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29 січня 2024 року у справі № 750/13149/21, Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 4 жовтня 2024 року в справі № 183/3701/16).
5.9. Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі (пункт 4 частини третьої статті 376 ЦПК України).
5.10. За змістом цього припису порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції й ухвалення нового судового рішення, якщо цей суд ухвалив судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, які не були залучені до участі у справі. Апеляційний суд перевіряє законність рішення суду першої інстанції в межах тих обставин і подій, які мали місце під час розгляду справи судом першої інстанції (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 4 жовтня 2024 року в справі № 183/3701/16).
5.11. Апеляційний суд встановив, що (а) на момент укладення скаржницею та позивачем мирової угоди у справі № 367/3989/21 земельна ділянка перебувала у власності відповідача; (б) на той час скаржниця вже не мала жодних прав на цю ділянку; (в) в оскарженому рішенні суд першої інстанції питання про права, інтереси та (або) обов`язки скаржниці не вирішував. З огляду на вказане апеляційний суд зробив обґрунтований висновок про закриття апеляційного провадження. Аргументи скаржниці, що це був надмірний формалізм, який позбавив її права на апеляційний перегляд рішення суду першої інстанції, що порушив її права й обов`язки, не впливають на правильність закриття апеляційним судом апеляційного провадження у справі.
5.12. Доводи скаржниці про порушення судом першої інстанції її майнових прав є необґрунтованими, оскільки, як встановив апеляційний суд, на момент затвердження мирової угоди у справі № 367/3989/21 земельну ділянку вже набув у власність відповідач.
5.13. У разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення (частина четверта статті 394 ЦПК України).
5.14. Беручи до уваги наведені висновки, апеляційний суд, закриваючи апеляційне провадження, вочевидь правильно застосував норми процесуального права. Немає жодних розумних сумнівів щодо застосування чи тлумачення цих норм, зокрема пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України. Тому касаційну скаргу слід визнати необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження.
Керуючись статтями 260, 261, 394 ЦПК України, Верховний Суд
п о с т а н о в и в:
1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 5 лютого 2026 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку під нерухомим майном.
2. Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали надіслати особі, яка подала цю скаргу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.
Судді 		Д. А. Гудима	
		Є. В. Краснощоков	
		П. І. Пархоменко