ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2026 року
м. Київ

справа № 183/3474/14
провадження № 61-7366св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Червинської М. Є., 
суддів: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Коротуна В. М., Тітова М. Ю.,

учасники справи:
заявник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп»,
заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників цивільну справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», заінтересована особа - Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», боржник - ОСОБА_1 , про заміну сторони у цивільній справі

за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Трайдука Андрія Станіславовича на постанову Дніпровського апеляційного суду від 03 червня 2025 року у складі колегії суддів: Новікової Г. В., Гапонова А. В., Никифоряка Л. П.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина
Короткий зміст вимог заяви

У листопаді 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» (далі - ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп») звернулося до суду із заявою, в якій просило замінити сторону кредитора (стягувача) у цивільній справі № 183/3474/14 з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ «КБ «Надра»), як вибулої сторони, на його правонаступника - ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп».

Обґрунтовуючи вимоги заяви, ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» посилалося на те, що заочним рішенням від 27 липня 2015 року у справі № 183/3474/14 задоволено позовні вимоги ПАТ «КБ «Надра». В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» за кредитним договором від 20 березня 2008 року № 793018/ФЛ в сумі 357 542,82 дол. США, що за курсом НБУ на 28 квітня 2014 року становить 4 069 981,43 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 187 752,33 дол. США, що еквівалентно 2 137 222,32 грн; заборгованість за відсотками - 132 570,38 дол. США, що еквівалентно 1 509 075,15 грн, пеня - 18 183,51 дол. США, що еквівалентно 206 986,53 грн; штраф - 19 036,60 дол. США, що еквівалентно 216 697,43 грн, звернуто стягнення на предмет іпотеки згідно з договором іпотеки від 20 березня 2008 року № 793018/ФЛ-1 - земельну ділянку загальною площею 1 300,00 кв. м, кадастровий номер 1223285000:02:024:0098, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 , шляхом продажу зазначеного предмета іпотеки ПАТ «КБ «Надра» з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем, з можливістю здійснення ПАТ КБ «Надра» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмета іпотеки.

На підставі договору від 17 липня 2020 року № GL48N718070_І_3 ПАТ «КБ «Надра`відступило на користь ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» право вимоги за кредитним договором від 20 березня 2008 року № 793018/ФЛ, разом з усіма додатками до нього (у т. ч. графіками здійснення платежів) та додатковими договорами (угодами), договорами про внесення змін, змінами і доповненнями, що є невід`ємними частинами.

Заочне рішення від 27 липня 2015 року не передбачає примусового виконання, оскільки його виконання покладено на кредитора (стягувача) у цивільній справі відповідно до статті 38 Закону України «Про іпотеку». На підставі викладеного заявник просив заяву задовольнити.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області ухвалою від 03 березня 2025 року у задоволенні заяви відмовив. 

Суд першої інстанції мотивував ухвалу тим, що така заміна учасника справи його правонаступником допускається не будь-коли, а лише на стадіях судового процесу. Однак розгляд справи по суті було завершено, а інформації про наявність відкритого виконавчого провадження матеріали справи не місять. Крім того, суд зазначив, що судове рішення мало бути звернено до примусового виконання у зв`язку з отриманням представником первісного стягувача виконавчих документів у строк до 08 серпня 2018 року.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Дніпровський апеляційний суд постановою від 03 червня 2025 року апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» задовольнив. Ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 березня 2025 року скасував та ухвалив нове рішення, яким заяву задовольнив. Замінив сторону позивача ПАТ КБ «Надра» на його правонаступника - ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» у справі № 183/3474/14 за позовом ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки. Вирішив питання про розподіл судових витрат.

Суд апеляційної інстанції мотивував постанову тим, що заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 липня 2015 року не підлягає примусовому виконанню, оскільки його виконання покладено на кредитора, а саме на ПАТ «КБ «Надра». Відповідно ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», яке 17 липня 2020 року за договором про відступлення прав вимоги набуло право грошової вимоги щодо боржника ОСОБА_1 за кредитним договором, без заміни позивача у справі позбавлене можливості виконати судове рішення, яке є обов`язковим до виконання.

Оскільки ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» набуло всіх прав кредитора за зобов`язаннями ОСОБА_1 , які виникли за кредитним договором від 20 березня 2008 року № 793018/ФЛ, та враховуючи, що рішення в справі не підлягає примусовому виконанню, висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви щодо заміни позивача у справі з тієї підстави, що сторона позивача пропустила строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, є помилковим.

Короткий зміст касаційної скарги та її узагальнені аргументи, позиції інших учасників справи

У червні 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Трайдук А. С. подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати постанову Дніпровського апеляційного суду від 03 червня 2025 року і залишити в силі ухвалу суду першої інстанції. 

Касаційна скарга мотивована неврахуванням судами того, що ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 червня 2023 року, яка постановою Дніпровського апеляційного суду від 19 вересня 2023 року залишена без змін, у задоволенні заяви ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» про заміну сторони у цивільній справі відмовлено. Крім того, ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 січня 2021 року відмовлено у задоволенні заяви ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» про заміну стягувана у виконавчому листі, поновлення строку для пред`явлення дубліката виконавчого документа до виконання та видачу дубліката виконавчого документа. Також ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 травня 2021 року відмовлено у відкриті провадження за заявою ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» про заміну сторони виконавчого провадження. 

Встановивши зазначені обставини, суд мав би закрити провадження у справі, а не повторно розглядати заяву по суті.

У червні 2025 року ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» подало відзив на касаційну скаргу, в якому просило відмовити в її задоволенні, а оскаржуване судове рішення залишити без змін, оскільки це судове рішення є законним й обґрунтованим. Також просило вирішити питання про розподіл витрат на правничу допомогу, понесених в суді касаційної інстанції.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 23 червня 2025 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.

21 липня 2025 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 29 січня 2026 року справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи 

Суди попередніх інстанцій встановили, що заочним рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 липня 2015 року у справі № 183/3474/14 задоволено позовні вимоги ПАТ «КБ «Надра». В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» за кредитним договором від 20 березня 2008 року № 793018/ФЛ в сумі 357 542,82 дол. США, що за курсом НБУ на 28 квітня 2014 року становить 4 069 981,43 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 187 752,33 дол. США, що еквівалентно 2 137 222,32 грн; заборгованість за відсотками - 132 570,38 дол. США, що еквівалентно 1 509 075,15 грн, пеня - 18 183,51 дол. США, що еквівалентно 206 986,53 грн; штраф - 19 036,60 дол. США, що еквівалентно 216 697,43 грн, звернуто стягнення на предмет іпотеки згідно з договором іпотеки від 20 березня 2008 року № 793018/ФЛ-1 - земельну ділянку загальною площею 1 300,00 кв. м, кадастровий номер 1223285000:02:024:0098, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 , шляхом продажу зазначеного предмета іпотеки ПАТ «КБ «Надра» з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу з іншою особою - покупцем, з можливістю здійснення ПАТ «КБ «Надра» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмета іпотеки.

Рішення набрало законної сили 07 серпня 2015 року.

На підставі заяви від 21 грудня 2015 року про видачу копії рішення суду та виконавчих листів у цивільній справі представник ПАТ «КБ «Надра» 26 січня 2016 року отримав копію зазначеного судового рішення та два виконавчі листи.

20 січня 2021 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області за заявою ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», заінтересовані особи - ПАТ «КБ «Надра», Новомосковський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, ОСОБА_1., про заміну стягувача у виконавчому листі, поновлення строку для пред`явлення дубліката виконавчого документа до виконання та видачу дубліката виконавчого документа постановив ухвалу, якою у задоволенні заяви ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» відмовлено.

Вказана ухвала суду не оскаржувалася в апеляційному порядку та набрала законної сили.

Також ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 травня 2021 року відмовлено у відкриті провадження за заявою ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» про заміну сторони виконавчого провадження. 

Вказана ухвала суду не оскаржувалася в апеляційному порядку та набрала законної сили.

З Автоматизованої системи виконавчого провадження відомо, що 02 вересня 2021 року виконавець відкрив виконавче провадження № 66689579, боржник - ОСОБА_1 , стягувач ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп». Натепер виконавче провадження завершено.

Крім того, ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 червня 2023 року, яка залишена без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 19 вересня 2023 року, у задоволенні заяви ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», заінтересована особа - ПАТ «КБ «Надра», боржник - ОСОБА_1 , про заміну сторони у цивільній справі відмовлено.

На підставі нотаріально посвідченого договору про відступлення права вимоги від 17 липня 2020 року № GL48N718070_І_3, зареєстрованого в реєстрі за № 509, первинний кредитор ПАТ «КБ «Надра» відступив на користь ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» право вимоги за кредитним договором від 20 березня 2008 року № 793018/ФЛ, разом з усіма додатками до нього (у тому числі графіками здійснення платежів) та додатковими договорами (угодами), договорами про внесення змін, змінами і доповненнями, що є невід`ємними частинами.

Факт набуття права вимоги ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» підтверджується копією договору від 17 липня 2020 року № GL48N718070_I_3 про відступлення прав вимоги, копією додатка № 1 до договору № GL48N718070_I_3 про реєстр договорів права вимоги та платіжним дорученням від 06 липня 2020 року № 1.

2. Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. 

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, перевіривши правильність застосування судами норм права в межах касаційної скарги, дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Мотиви і доводи Верховного Суду та застосовані норми права

Питання процесуального правонаступництва врегульовані частиною першою статті 55 ЦПК України, згідно з якою у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав та обов`язків від однієї особи до іншої. Виникнення процесуального правонаступництва безпосередньо пов`язане із переходом матеріальних прав між такими особами. 

Заміна сторони правонаступником відбувається, як правило, у випадках зміни суб`єкта права або обов`язку у правовідношенні, коли новий суб`єкт права (позивач, відповідач або третя особа) повністю або частково приймає на себе права чи обов`язки попередника.

Для настання процесуального правонаступництва необхідно встановити факт переходу до особи матеріальних прав попередника. У кожному конкретному випадку для вирішення питання про можливість правонаступництва суду необхідно досліджувати відповідні фактичні обставини, передбачені нормами матеріального права.

Підставою для процесуального правонаступництва є правонаступництво у матеріальному правовідношенні, яке настало після відкриття провадження у справі. Відтак особливості здійснення процесуального правонаступництва визначаються особливостями норм матеріального права, що регулюють перехід прав й обов`язків у матеріальних правовідносинах від особи до її правонаступника, або в інших випадках зміни сторони у правовідносинах, з яких виник спір.

Згідно з частинами першою, другою, п`ятою статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 17 січня 2020 року у справі № 916/2286/16 зазначено, що, вирішуючи питання про наявність підстав для заміни учасника справи (сторони виконавчого провадження) правонаступником за відсутності обставин, що свідчать про нікчемність договору, на підставі якого подано заяву про заміну учасника правовідносин, а також відомостей щодо оспорювання або визнання недійсним цього договору у встановленому порядку, суд має керуватися принципом правомірності цього правочину, дослідивши і надавши оцінку достатності та достовірності наданих в обґрунтування заяви про заміну сторони доказів для здійснення відповідної заміни.

Судове рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора в зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин. У зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Процесуальне правонаступництво (стаття 55 ЦПК України) є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони в матеріальному правовідношенні її правонаступником). Це перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні. У зв`язку із цим для вирішення судом питання щодо процесуальної заміни сторони у справі необхідні відповідні первинні документи, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника.

Матеріальне правонаступництво реалізується в межах процесуального правонаступництва виключно за його правилами.

Закон не ототожнює «процесуальне правонаступництво» і «заміну сторони виконавчого провадження», оскільки ці інститути регулюються окремими статтями ЦПК України - 55 та 442 відповідно. Також це опосередковано випливає зі змісту пункту 28 частини першої статті 353 ЦПК України, відповідно до якого ухвала про заміну сторони у справі (процесуальне правонаступництво) та ухвала про заміну сторони виконавчого провадження відокремлені одна від одної як такі, на які можуть подаватись скарги окремо від рішення суду.

Розгляд процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень, у тому числі і заміна стягувача у виконавчому провадженні, і видача дубліката виконавчого документа, є триваючими правовідносинами до тих пір, поки судове рішення не буде виконане в порядку, передбаченому законом. Тому державний/приватний виконавець чи заявник має право звертатися до суду з відповідним поданням, заявою, направленими на виконання статті 129 Конституції України щодо обов`язковості судового рішення, стільки раз, скільки це необхідно, аби виконати судове рішення (за винятком випадків, передбачених статтею 44 ЦПК України) (див. пункти 79, 80 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 листопада 2024 року у справі № 186/871/14-ц (провадження № 14-97цс24)).

Скасовуючи ухвалу місцевого суду та ухвалюючи нове рішення про задоволення заяви, апеляційний суд виходив з того, що заочне рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 липня 2015 року не підлягає примусовому виконанню, оскільки його виконання покладено на кредитора, а саме на ПАТ «КБ «Надра», а відповідно і на ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», яке 17 липня 2020 року за договором про відступлення прав вимоги набуло право грошової вимоги щодо боржника ОСОБА_1 за кредитним договором від 20 березня 2008 року № 793018/ФЛ. Водночас без заміни позивача у справі ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» позбавлене можливості виконати судове рішення, яке є обов`язковим до виконання.

Оскільки ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» набуло всіх прав кредитора за зобов`язаннями ОСОБА_1 , які виникли за кредитним договором від 20 березня 2008 року № 793018/ФЛ, та враховуючи, що рішення у справі не підлягає примусовому виконанню, висновок апеляційного суду про задоволення заяви щодо заміни позивача у справі є правильним.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16 жовтня 2023 року у справі № 202/10246/14-ц, і цей висновок апеляційний суд обґрунтовано взяв до уваги.

Доводи касаційної скарги про неврахування апеляційним судом того, що ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 червня 2023 року, яка постановою Дніпровського апеляційного суду від 19 вересня 2023 року залишена без змін, у задоволенні заяви ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» про заміну сторони у цивільній справі відмовлено, не заслуговують на увагу, адже, як зазначено вище, заявник має право звертатися до суду з відповідною заявою, спрямованою на виконання статті 129 Конституції України щодо обов`язковості судового рішення стільки разів, скільки це необхідно, аби виконати судове рішення.

З огляду на зазначене Верховний Суд дійшов висновку, що аргументи касаційної скарги (в межах доводів та вимог, які стали підставою для відкриття касаційного провадження) не спростовують висновків апеляційного суду, а зводяться до незгоди заявника з ухваленим у справі судовим рішенням та необхідності переоцінки доказів у справі. Водночас суд касаційної інстанції є судом права, а не факту і згідно з вимогами процесуального закону не здійснює переоцінки доказів у зв`язку з тим, що це перебуває поза межами його повноважень.

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Оскаржувана постанова відповідає вимогам закону, і підстав для її скасування немає.

Керуючись статтями 400, 409, 410 ,416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Трайдука Андрія Станіславовича залишити без задоволення.

Постанову Дніпровського апеляційного суду від 03 червня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Головуючий	М. Є. Червинська 	
Судді:	А. Ю. Зайцев 	
	Є. В. Коротенко   В. М. Коротун  	
	М. Ю. Тітов