ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2026 року 
м. Київ

cправа № 924/938/24 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Бенедисюка І. М. (головуючого), Булгакової І. В., Малашенкової Т. М.,
за участю секретаря судового засідання Росущан К. О.,

представників учасників справи:

позивача - Щербатюк О. О. (самопредставництво),
відповідача - Логінова Т.Ю.(самопредставництво),
третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - не з`явилися,
третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - не з`явилися,

розглянув у відкритому судовому засіданні 
касаційну скаргу Акціонерного товариства "Вінницяобленерго" 
на рішення Господарського суду Хмельницької області від 18.02.2025 та
постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.05.2025
за позовом Акціонерного товариства "Вінницяобленерго" 
до Південно-західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України
про визнання недійсними та скасування пунктів 1, 2, 3 резолютивної частини рішення від 02.08.2024 №72/71-р/к,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Енера Вінниця",
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - фізична особа - підприємець Бондаренко Людмила Василівна.

1. Короткий зміст позовних вимог

До Господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява Акціонерного товариства "Вінницяобленерго" (далі - АТ "Вінницяобленерго", позивач) до Південно-західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (далі - відділення АМК, Комітет, відповідач) про визнання недійсними та скасування пунктів 1, 2, 3 резолютивної частини рішення від 02.08.2024 №72/71-р/к (далі - рішення відділення АМК).

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 18.02.2025 (суддя Яроцький А.М.), яке залишено без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.05.2025 (колегія суддів: Коломис В.В., Грязнов В.В., Саврій В.А.) у позові відмовлено. 

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі АТ "Вінницяобленерго", з посиланням на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить суд касаційної інстанції скасувати рішення місцевого господарського суду та постанову суду апеляційної інстанції і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
4. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга подана на підставі пунктів 1, 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Скаржник зазначає про те, що:

- судами попередніх інстанцій неправильно застосовано Методику визначення монопольного (домінуючого) становища суб`єктів господарювання на ринку, затверджену розпорядженням Антимонопольного комітету України від 05.03.2002 № 49-р, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01.04.2002 за № 317/6605 (далі - Методика), не проведено дослідження ринку у порядку, передбаченому Методикою, не враховано правові висновки Верховного Суду (а саме: від 03.02.2015 у справі № 923/1021/14, від 26.05.2022 у справі № 910/20850/20, від 21.03.2018 у справі №910/7716/17);
- судами неправильно застосовано статтю 36 Закону України "Про захист економічної конкуренції" та Порядку розгляду Антимонопольним комітетом України та його територіальними відділеннями заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, затвердженого розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19.04.1994 № 5 (в редакції Розпорядження Антимонопольного комітету України № 169-р від 29.06.98), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.05.1994 за № 90/299) (в редакції до 30.01.2024)(далі - Правила розгляду справ). Судами проігноровано, що заява, подана ФОП Бондаренко Л.В., не відповідає вимогам пункту 18 Правил розгляду справ;
- оскаржувані рішення та постанова ухвалені з неправильним застосуванням підп. 2 п. 7.5 ПРРЕЕ, п. 7.10 ПРРЕЕ, п. 3.2 глави 3 розділу ХІ Кодексу системи передачі, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 309, п. 11.5.2 Кодексу систем розподілу, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 310. Скаржник зауважує про те, що припинення електропостачання ФОП Бондаренко Л.В. здійснювалося АТ "Вінницяобленерго" не з власної ініціативи, а за зверненням електропостачальника; 
- судами неправильно застосовано статтю 75 та статтю 241 ГПК України;
- судами неправильно застосовано п. 8.2.6 ПРРЕЕ, п. 8.2.7 ПРРЕЕ, 7.11 ПРРЕЕ, оскільки припинення електропостачання ФОП Бондаренко Л.В. стало наслідком її бездіяльності у вчиненні дій, передбачених п. 8.2.6 ПРРЕЕ, п. 8.2.7 ПРРЕЕ, що не було враховано судами;
- не враховані висновки, які викладені у постанові Верховного Суду від 11.06.2019 у справі № 907/162/17 про те, що правомірні дії, навіть якщо вони ущемляють права споживачів, не свідчать про наявність порушення антимонопольно-конкурентного законодавства; в постанові ВГСУ від 25.10.2011 у справі № 16/38н/2011, що наявність у суб`єкта господарювання, який займає монопольне (домінуюче) становище на ринку передачі електричної енергії, законних підстав для відмови у реалізації споживачу електричної енергії, спростовує висновок про зловживання цим суб`єктом господарювання монопольним становищем;
- судом не враховано правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 01.10.2020 у справі № 908/540/19, за якими недоведення органами Комітету факту зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку, навіть у разі доведення зайняття цим суб`єктом господарювання монопольного (домінуючого) становища, є підставою для визнання частково недійсним рішення органу Комітету в частині визнання дій такого суб`єкта господарювання зловживанням монопольним (домінуючим) становищем та накладення штрафу;
- не враховано правову позицію Верховного Суду в постанові від 14.05.2020 у справі № 910/6347/19, за якою встановлення монопольного (домінуючого) становища суб`єкта господарювання на ринку з розподілу електричної енергії, встановлення порушення законодавства про захист економічної конкуренції на ринку з постачання електричної енергії стало підставою для скасування рішення Комітету;
- при ухваленні оскаржуваних рішення та постанови судами порушено статтю 236 ГПК України, не враховано правові позиції Верховного Суду, викладені у постанові від 18.10.2022 у справі № 904/4598/20;
- неправильно застосовано частину першу статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції", порушено статтю 236 ГПК України, не враховано правову позицію Верховного Суду викладену в постанові від 15.07.2021 у справі № 904/4598/20;
- неправильно застосовано статтю 86 ГПК України щодо надання оцінки як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів), не враховано висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 20.05.2021 у справі № 924/871/20, від 22.07.2021 у справі № 924/1096/20, від 04.02.2021 у справі № 910/17126/19, від 27.01.2022 у справі № 910/16243/20, від 09.11.2023 у справі № 924/1230/21, від 05.12.2023 у справі № 924/1266/21, від 07.05.2024 у справі № 924/923/23, в яких конкретизовано висновок щодо необхідності дослідження обставин справи, виходячи з усієї сукупності обставин і доказів, з`ясованих і досліджених у справі, в їх взаємозв`язку, незалежно від фактично - доказової бази.

Обґрунтовуючи підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України, скаржник зазначає про відсутність висновку Верховного Суду :

- що у випадку визнання того, що суб`єкт господарювання займає монопольне становище на ринку надання послуги з розподілу електричної енергії в певних територіальних межах в межах розташування системи розподілу електричної енергії, що перебуває у власності цього суб`єкта господарювання та електричних мереж інших власників, які приєднані до мереж ліцензіата (з якими укладені відповідні договори згідно із законодавством) з часткою 100 %, не потрібно проводити дослідження ринку відповідно до Методики, зокрема, встановлення обсягу ринку, структури ринку;
- стосовно того, що якщо заява про порушення законодавства про захист економічної конкуренції не відповідає вимогам Правилу розгляду справ, то розгляд справи повинен розпочинатися за власною ініціативою органів Комітету;
- стосовно того, чи є зловживання монопольним становищем на ринку оператором системи розподілу якщо він вчиняє дії (в т.ч. припинення електропостачання) на виконання звернення електростачальника відповідно до вимог підп. 2 п. 7.5 ПРРЕЕ, п. 7.10 ПРРЕЕ, п. 3.2 глави 3 розділу ХІ Кодексу системи передачі, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 309, п. 11.5.2 Кодексу систем
розподілу, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 310.

5. Доводи інших учасників справи 

У відзиві на касаційну скаргу відділення АМК просить Суд відмовити у задоволенні касаційної скарги та залишити судові рішення попередніх інстанцій без змін, посилаючись, зокрема, на дотримання судами норм матеріального та процесуального права.

6. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 09.09.2022 ФОП Бондаренко Л.В. звернулася до Антимонопольного комітету України зі скаргою на дії посадових осіб АТ "Вiнницяобленерго", у якій зазначено, що постачальником електричної енергії ТОВ "Енера Вінниця" виставлений до оплати ФОП Бондаренко Л.В. рахунок від 29.08.2022 №1312552/221172/1 з додатком до рахунку від 29.08.2022 №221172 на суму 1 744 565, 78 грн "призначення платежу - за активну електричну енергію". Внесені до вищезазначених платіжних документів дані щодо обсягів спожитої електричної енергії не відповідають фактичному обсягу електричної енергії за червень 2022 року та не передавалися Оператору системи розподілу згідно з умовами діючого договору.

Поданням цієї скарги, в превентивному порядку, ФОП Бондаренко Л.В. хотіла запобігти подальшим неправомірним діям оператора системи - АТ "Вiнницяобленерго" та постачальника - ТОВ "Енера Вінниця" по припиненню електропостачання об`єкту підприємницької діяльності ФОП Бондаренко Л.В. за договором від 01.01.2019 № ВІ-710100. У скарзі зазначено, що на цей час, у м. Вінниці, вказаним суб`єктом господарювання, один із яких займає монопольне становище на ринку надання послуг з розподілу електричної енергії (АТ "Вiнницяобленерго"), виконуються дії з відключення споживачів електричної енергії з порушеннями вимог гл. VII Правил роздрібного ринку електричної енергії.

У скарзі від 09.09.2022 ФОП Бондаренко Л.В. просила провести розслідування щодо дій посадових осіб АТ "Вiнницяобленерго" на предмет правомірності та законності передачі обсягів споживання електричної енергії за червень 2022 року за споживачем ФОП Бондаренко Л.В. в кількості 378 084 кВт*год. до ТОВ "Енера Вінниця", що призвело до виставлення рахунку на суму 1 744 565,78 грн до оплати ФОП Бондаренко Л.В. за обсяг електричної енергії, який фактично не був спожитий. 
За змістом доданого до матеріалів справи доповнення ФОП Бондаренко Л.В. до скарги від 09.09.2022, скаржницею повідомлено про нововиявлені обставини, зокрема щодо зняття 13.06.2022 приладу обліку працівниками АТ "Вінницяобленерго" на об`єкті скаржниці, оформлення акта про порушення та вручення рахунку за червень 2022 року. У доповненні заявниця просить відділення АМК запобігти подальшим необґрунтованим рішенням і діям постачальника електроенергії, як монополіста, оскільки останній може провести відключення подачі електроенергії, а це призведе до значних матеріальних втрат з її сторони. 

ФОП Бондаренко Л.В. 25.09.2023 надіслала листа голові Антимонопольного комітету України, за змістом якого повідомила про діючий договір про постачання електричної енергії з постачальником універсальних послуг з ТОВ "Енера Вінниця" від 02.03.2021 № ВІ-710100 та належність їй електроустановки за адресою: м. Вінниця, вул. Джозефа Конрада, 1, щодо перевірки законності відсутності електропостачання, на якій було подано заяву 27.02.2023. У листі зазначено про незаконність припинення електропостачання на електроустановці ФОП Бондаренко Л.В. у період з 01.02.2023 14:00 год. до 30.05.2023. У листі заявниця просить перевірити правомірність дій ТОВ "Енера Вінниця" щодо припинення електропостачання на електроустановці та, керуючись статтею 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції", накласти штраф на ТОВ "Енера Вінниця" за відповідні зловживання.

ФОП Бондаренко Л.В. 05.12.2023 надіслано голові Антимонопольного комітету України повідомлення про додаткові обставини, зокрема, про звернення ТОВ "Енера Вінниця" до суду з позовом про стягнення 1 722 435,94 грн заборгованості з доданою копією ухвали Господарського суду Вінницької області від 10.03.2023 № 902/350/23 про відкриття провадження у справі, та прийняття рішення у справі від 21.06.2023, на яке електропостачальник подав апеляційну скаргу з подальшим прийняттям постанови Північно-західним апеляційним господарським судом від 18.10.2023 № 902/350/23.

Заявницею наголошено, що в судових рішеннях підтверджується незаконність дій АТ "Вінницяобленерго", що призвели до незаконного припинення електропостачання об`єкту за неіснуючим боргом та відсутності електроенергії у електроустановці у період з 01.02.2023 до 30.05.2023. У листі від 05.12.2023 ФОП Бондаренко Л.В. просить перевірити правомірність дій АТ "Вінницяобленерго" та ТОВ "Енера Вінниця", керуючись статтею 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції" та накласти штрафи.

У листі-вимозі від 27.09.2022 відділення АМК просило ТОВ "Енера Вінниця" надати відповіді на поставлені питання та підтверджуючі документи, в тому числі подати:
п. 12. Перелік суб`єктів господарювання, які були конкурентами ТОВ "Енера Вінниця" в територіальних межах Вінницької області на ринку постачання електричної енергії юридичним особам у 2021 році та з січня 2022 року до дати надання інформації на дану вимогу (інформацію надати за кожен період окремо);
п. 13. Інформацію про територіальні межі надання Товариством послуг з постачання електричної енергії для юридичних осіб з січня 2021 року по грудень 2021 року та з січня 2022 року по вересень 2022 року з переліком населених пунктів, інформацію надати за кожний період окремо та окремо по юридичним особам і населенню;
п. 14. Перелік товарів (послуг), які мають для одержувачів послуг, пов`язаних з постачанням електричної енергії юридичним особам, ознаки одного (подібного, аналогічного) товару (послуги), виходячи з подібності за показниками взаємозамінності;
п. 15. Докази того, що ТОВ "Енера Вінниця" зазнавало значної конкуренції в територіальних межах Вінницької області на ринку постачання електричної енергії юридичним особам у 2021 році та з січня 2022 року по дату надання інформації на дану вимогу (інформацію надати за кожен період окремо);
п. 16. Вказати наявність (відсутність) бар`єрів вступу на ринок постачання електричної енергії юридичним особам (адміністративні бар`єри, економічні і організаційні обмеження, бар`єрів, що базуються на абсолютній перевазі рівня витрат, бар`єрів, пов`язаних з розмірами капітальних витрат, що необхідні для вступу на певний товарний ринок).

У листі НКРЕКП від 17.11.2022, адресованому ФОП Бондаренко Л.В. та АТ "Вінницяобленерго", вказано, що відповідно до протоколу від 30.06.2022 №138 засідання комісії з розгляду Акта відбулося за участю ФОП Бондаренко Л.В. Комісією прийнято рішення здійснити нарахування обсягу електричної енергії на підставі Акта та направити вилучений лічильник на експертизу до спеціалізованої організації (підприємства). Враховуючи зазначене, остаточне рішення щодо здійснення перерахунку обсягу споживання електричної енергії має прийматися ОСР з урахуванням результатів експертизи лічильника електричної енергії. 

Згідно з листом НКРЕКП від 28.03.2023, адресованим ФОП Бондаренко Л.В., ТОВ "Енера Вінниця" та АТ "Вінницяобленерго" зазначено, що саме ТОВ "Енера Вінниця" та АТ "Вінницяобленерго" мають розглянути спірне питання щодо дотримання процедури припинення електроживлення об`єкта, зокрема в частині попередження споживача про припинення електроспоживання на засіданні Інформаційно-консультаційного центру по роботі із споживачами електричної енергії (із запрошенням на засідання споживача). Зауважено, що ухвалою Вінницького господарського суду від 10.03.2023 відкрито провадження у справі № 902/350/23 та згідно з положеннями п. 7.11 розділу V ПРРЕЕ на період розгляду судом спірних питань, пов`язаних з оскарженням факту порушення, припинення електропостачання споживача, не здійснюється за умови своєчасного надання споживачем до моменту відключення - відповідної ухвали суду про прийняття позовної заяви до розгляду. При цьому, відкриття провадження у справі після факту відключення споживача є підставою для відновлення електропостачання.

У листі-вимозі від 25.04.2023 відділення АМК просило АТ "Вінницяобленерго" надати інформацію з приводу обсягів споживання електричної енергії ФОП Бондаренко Л.В. та приладу обліку електричної енергії, нарахування боргу, причини та підстави припинення електропостачання. 

На вищевказану вимогу, 08.05.2023 АТ "Вінницяобленерго" надало відповідну інформацію у листі.

У повідомленні ТОВ "Енера Вінниця" від 06.06.2023 повідомило НКРЕКП, що на виконання їх вказівки Товариство надало службову записку ОСР АТ "Вінницяобленерго" щодо відновлення електропостачання ФОП Бондаренко Л.В., яку додано до листа з копією заявки від 30.05.2023 №23/222 на підключення розподілу електроенергії, затвердженої директором СО ВМЕМ та головним інженером ВМЕМ.

У листі Управління Держенергонагляду у Вінницькій області від 08.12.2023 зазначило, що взаємовідносини, які виникають між електропостачальником, операторами систем розподілу та споживачами у процесі купівлі-продажу електричної енергії та організації комерційного обліку електричної енергії на ринку електричної енергії, регулюються положеннями Закону України "Про ринок електричної енергії"; Правил роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №312; Кодексу комерційного обліку, затвердженого Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №311. З аналізу нормативних актів вбачається, що при вирішенні спірних питань, які виникають між сторонами при складанні акта про порушення та/або визначенні обсягу та вартості необлікованої електричної енергії до повноважень НКРЕКП належать питання щодо додержання вимог чинного законодавства при складанні та розгляді Акта про порушення і здійсненні нарахувань за ним, а до повноважень Держенергонагляду належать питання щодо обґрунтованості технічного аспекту, наведеного в Акті про порушення.

Суди попередніх інстанцій зазначили про те, що рішенням Господарського суду Вінницької області від 21.06.2023 у справі № 902/350/23 відмовлено в позові Товариству з обмеженою відповідальністю "Енера Вінниця" до ФОП Бондаренко Людмили Василівни про стягнення 1 722 435,94 грн заборгованості за спожиту електроенергію. Вказане рішення залишено без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 18.10.2023 у справі № 902/350/23.
Рішення суду першої інстанції у справі № 902/350/23 мотивоване тим, що наявні в матеріалах справи докази на підтвердження споживання у червні 2022 року відповідачем 378 084 кВт/год, є неналежними та не є вірогідними доказами наявності заборгованості в сумі 1 744 565,78 гривень та факту споживання відповідачем електричної енергії в червні 2022 року в розмірі 378084 кВт/год.

У рішенні відзначено, що з матеріалів справи вбачається, що експертиза лічильника №00885219, знятого у відповідача позивачем, не проводилася. Судом встановлено, що за результатами проведеної 13.06.2022 технічної перевірки встановленого у відповідача засобу обліку акт про порушення працівниками АТ "Вінницяобленерго" не складався. В протоколі №138 засідання комісії 30.06.2022 безпідставно зазначено "Доручити СО "ВМЕМ" здійснити нарахування обсягу електроенергії згідно даних акту від 13.06.2022 №0334507 на заміну засобів обліку у юридичних споживачів", у зв`язку з тим, що акт від 13.06.2022 №0334507 не є актом про порушення, а є актом на заміну засобів обліку. Тобто, розглядаючи акт про порушення, АТ "Вінницяобленерго" вирішила здійснити нарахування за актом на заміну лічильника №0334507 від 13.06.2022, самого ж акта про порушення від 13.06.2022 АТ "Вінницяобленерго" не надала, як і не надала будь-яких висновків експерта по лічильнику.

У постанові Північно-західного апеляційного господарського суду від 18.10.2023 №902/350/23 зазначено, що АТ "Вінницяобленерго" подав позивачу показники по лічильнику за 10 (десять) років, в той час, коли позивач постачає електроенергію відповідачу з 02.03.2021, коли між сторонами було укладено договір на постачання електроенергії № ВІ-710100, відповідно, позивач не має права виставляти рахунок за електроенергію, яку не постачав відповідачу, а саме за період, що передував до 02.03.2021, тобто до моменту укладення договору на постачання електроенергії № ВІ-710100.

Разом з тим, ні в акті технічної перевірки від 13.06.2022 №513728, ні у протоколі від 30.06.2022 №138 не вказано з посиланням на ПРРЕЕ порушень, яких допустив відповідач, як не вказано і на підставі яких норм законодавства проводиться нарахування обсягу електроенергії.

Суд апеляційної інстанції у постанові від 18.10.2023 зазначив, що в матеріалах справи відсутні докази здійснених АТ "Вінницяобленерго" нарахувань спожитої електричної енергії, яка некоректно обліковувалась лічильником, оскільки останнім, всупереч нормам законодавства, не надано протокол засідання комісії з розгляду актів про порушення ПРРЕЕ, яким було затверджено порушення і визначено розмір та період нарахування за необліковану електричну енергію, а також в матеріалах справи відсутні докази проведення експертизи лічильника.

Відповідно до змісту оспорюваного рішення відділення АМК АТ "Вінницяобленерго" протягом 2022-2023 років займало монопольне становище на ринку надання послуги із розподілу електричної енергії в територіальних межах Вінницької області в межах розташування системи розподілу електричної енергії, що перебуває у власності АТ "Вінницяобленерго" та електричних мереж інших власників, які приєднані до мереж ліцензіата (з якими укладені відповідні договори згідно із законодавством) із часткою 100,0 відсотків, як таке, що не мало жодного конкурента. За результатами розгляду антимонопольної справи №72/21-24 дії АТ "Вінницяобленерго", які полягали у безпідставному припиненні постачання ФОП Бондаренко Л.В. електричної енергії по причині неоплаченої заборгованості у розмірі 1 744 565,78 грн, яка виникла внаслідок неправомірного нарахування обсягу спожитої електричної енергії в розмірі 378084 кВт*год в червні 2022 року визнано порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом 2 статті 50, частиною першою статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції" - зловживання монопольним становищем на ринку надання послуги із розподілу електричної енергії в територіальних межах Вінницької області в межах розташування системи розподілу електричної енергії, що перебуває у власності АТ "Вінницяобленерго" та електричних мереж інших власників, які приєднані до мереж ліцензіата (з якими укладені відповідні договори згідно із законодавством) шляхом вчинення дій, що призвели до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку. На АТ "Вінницяобленерго" накладено штраф у розмірі 68 000 (шістдесят вісім тисяч) гривень.

Адміністративною колегією встановлено та викладено в рішенні, що:
"(19) Постановою НКРЕКП від 13.11.2018 №1414 ПАТ "Вінницяобленерго" було видано ліцензію з розподілу електричної енергії у межах місць провадження господарської діяльності відповідно до додатка до даної постанови та анулювання ліцензій з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами і постачання електричної енергії за регульованим тарифом. 
(20). Постановою НКРЕКП від 07.06.2019 № 1000, було внесено зміни до постанови НКРЕКП від 13.11.2018 № 1414, в якій абревіатуру "ПАТ" замінено абревіатурою "АТ".
(21) Місцем провадженням господарської діяльності із розподілу електричної енергії АТ "Вінницяобленерго" є територія Вінницької області в межах розташування системи розподілу електричної енергії, що перебуває у власності АТ "Вінницяобленерго" та електричних мереж інших власників, які приєднані до мереж ліцензіата (з якими укладені відповідні договори згідно із законодавством).

(38) Отже, у розумінні статті 1 Закону України "Про ринок електричної енергії", АТ "Вінницяобленерго" є оператором системи розподілу (ОФ).

(42) Таким чином, послуга з розподілу електричної енергії електропостачальникам є товаром, щодо якого визначається монопольне (домінуюче) становище АТ "Вінницяобленерго".

(43) Основними споживачами послуги із розподілу електричної енергії є, зокрема, фізичні та юридичні особи (суб`єкти господарювання), електроустановки яких приєднані до системи розподілу електричної енергії, яка перебуває у власності, господарському віданні та управлінні АТ "Вінницяобленерго".

(47) Постачання електричної енергії суб`єктам господарської діяльності та фізичним особам, що використовують енергію для власних потреб, є неможливим без одночасного надання послуги із розподілу електричної енергії.

(48) За таких обставин послуга з розподілу електричної енергії за показниками взаємозамінності, подібності призначення, споживчих властивостей, умов використання товару не має еквівалентних товарів-замінників.

(50) Отже, товарними межами ринку є надання послуги з розподілу електричної енергії.

(56) Отримання послуги з розподілу електричної енергії можливе лише у суб`єкта господарювання, який провадить господарську діяльність з розподілу - електричної енергії на певній території.

(61) Часовими межами визначено період - 2022-2023 роки, протягом якого залишались незмінні структура ринку, співвідношення попиту та пропозицій на ньому.

(63) Внаслідок технологічних особливостей надання послуги із розподілу електричної енергії, а також з огляду на обмеження, що пов`язані з територією розміщення (розташування) електричних мереж, конкуренція на ринку надання послуги із розподілу електричної енергії - відсутня, тому потенційні конкуренти у Товариства відсутні.

(64) Ринок надання послуги із розподілу електричної енергії перебуває у стані природної монополії.

(71) При цьому, внаслідок технологічних особливостей ринку послуги з розподілу електричної енергії конкуренція на ньому відсутня.

(72) З урахуванням викладеного, Товариство в територіальних межах не має конкурентів на ринку послуги з розподілу електричної енергії, а відтак споживачі послуги з розподілу - електричної енергії не мають можливості отримувати такі послуги від інших суб`єктів господарювання.

(113) Відділенням на виконання доручення Антимонопольного комітету України від 12.09.2022 №8-01/6726 розглянуто заяву ФОП Бондаренко Л.В. від 09.09.2022, щодо нарахування ТОВ "Енера Вінниця" завищеної суми до оплати за спожиту електричну енергію в червні 2022 року на об`єкті здійснення ФОП Бондаренко Л.В. підприємницької діяльності, за результатом нарахування АТ "Вінницяобленерго" додаткового обсягу спожитої електричної енергії.

(114) Об`єктом здійснення ФОП Бондаренко Л.В. підприємницької діяльності є ресторан "Ніколь".

(115) Заявник повідомила відділення, що АТ "Вінницяобленерго" на її об`єкті складено Акт про порушення від 13.06.2022 № 3719 та демонтовано прилад обліку електричної енергії та встановлено новий прилад обліку електричної енергії (про що складено акт на заміну (знімання, встановлення) засобів обліку 0,4 (0,22) кВ від 13.06.2022 року №0334507).

(123) Рішенням комісії Товариства з розгляду актів про порушення ПРЕЕ, яке оформлене протоколом від 30.06.2022 №138, вирішено здійснити нарахування обсягу електричної енергії згідно з даними акту від 13.06.2022 №0334507 на заміну засобів обліку у юридичних споживачів, а також направити лічильник, що знаходиться в сейф-пакеті № 10026970 на експертизу до спеціалізованої організації (підприємства), яка має право на її проведення відповідно до норм чинного законодавства України.

(130) ОСР не зафіксовано порушень в діях заявника, що передбачені пунктом 8.4.2 глави 8.4 розділу VIII ПРРЕЕ.

(132) Згідно з відомостями, наявними у ТОВ "Енера Вінниця" за особовим рахунком № ВІ-710100 за червень 2022 року, Товариством передано ТОВ "Енера Вінниця" по білінговій системі 373 288 кВт*год, для проведення розрахунків ТОВ "Енера Вінниця" та виставлення ТОВ "Енера Вінниця" рахунку за спожиту електричну енергію згідно договору № ВІ-710100, укладеним з ФОП Бондаренко Л.В.

(147) Працівниками ОСР було припинено надання заявнику послуг з постачання електричної енергії 27.01.2023 на підставі вимоги ТОВ "Енера Вінниця" про заборгованість за спожиту електричну енергію у сумі 1 722 435,94 грн відповідно до вимог розділу 7 ПРРЕЕ.

(155) Рішенням Господарського суду Вінницької області від 21.06.2023 у справі № 902/350/23 в позові ТОВ "Енера Вінниця" до ФОП Бондаренко Л.В. про стягнення 1 722 435,94 грн відмовлено.
(156) Постановою Північно-Західного апеляційного господарського суду (далі - Суд) від 18.10.2023 у справі №902/350/23 рішення Господарського суду Вінницької області від 21.06.2023 у справі № 902/350/23 залишено без змін.

(187) Припинення постачання електричної енергії заявнику Товариством здійснено 27.01.2023 на підставі вимоги ТОВ "Енера Вінниця".

(190) Таким чином, протягом періоду з 27.01.2023 до 30.05.2023 на об`єкті заявника було безпідставно припинено постачання електричної енергії.

(192) Товариство безпідставно нарахувало заявнику обсяг спожитої нею електричної енергії в обсязі 378084 кВт*год в червні 2022 року, що призвело до виникнення у заявника заборгованості в сумі 1 744 565,98 грн, внаслідок чого було безпідставно припинено Товариством постачання електричної енергії (з 27.01.2023 по 30.05.2023) за вимогою ТОВ "Енера Вінниця", що в свою чергу призвело до ущемлення інтересів заявника.

(193) Такі дії АТ "Вінницяобленерго" були б неможливі за умов існування значної конкуренції на ринку надання послуги з розподілу електричної енергії, адже в такому випадку споживачі мали б можливість обирати між кількома виконавцями, і у разі ущемлення їх інтересів могли б обрати іншого виконавця такої послуги, який би забезпечив дотримання законних прав та інтересів своїх споживачів та надав цю послугу відповідно до вимог чинного законодавства.

(194) В свою чергу, у разі наявності значної конкуренції на цьому ринку, АТ "Вінницяобленерго", надавало б цю послугу відповідно до вимог чинного законодавства, оскільки було б не зацікавлене у втраті своїх споживачів через їх перехід до іншого виконавця послуги з розподілу електричної енергії.

(197) В той час, коли АТ "Вінницяобленерго" є єдиним торговельним партнером, стосунків з яким неможливо уникнути, його експлуатуюча поведінка завдає шкоду інтересам споживачів, слабка позиція яких використовується на власну користь через відсутність альтернативних джерел отримання послуги з розподілу електричної енергії.

Суди попередніх інстанцій встановили, що відділення АМК прийнято рішення від 02.08.2024 №72/71-р/к, відповідно до якого:

1. Визнано, що АТ "Вінницяобленерго" займало монопольне становище протягом 2022 - 2023 років на ринку надання послуги із розподілу електричної енергії в територіальних межах Вінницької області в межах розташування системи розподілу електричної енергії, що перебуває у власності АТ "Вінницяобленерго" та електричних мереж інших власників, які приєднані до мереж ліцензіата (з якими укладені відповідні договори згідно із законодавством) з часткою 100,0 відсотків.

2. Визнано, що дії АТ "Вінницяобленерго", які полягали у безпідставному припиненні постачання ФОП Бондаренко Л.В. електричної енергії по причині неоплаченої ФОП Бондаренко Л.В. заборгованості у розмірі 1 744 565,78 грн., яка виникла внаслідок неправомірного нарахування обсягу спожитої електричної енергії в розмірі 378084 кВт*год в червні 2022 року, є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом 2 статті 50, частиною першої статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції" - зловживання монопольним становищем на ринку надання послуги із розподілу електричної енергії в територіальних межах Вінницької області в межах розташування системи розподілу електричної енергії, що перебуває у власності АТ "Вінницяобленерго") та електричних мереж інших власників, які приєднані до мереж ліцензіата (з якими укладені відповідні договори згідно із законодавством) шляхом вчинення дій, що призвели до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

3. За порушення, зазначене в пункті 2 резолютивної частини цього рішення, відповідно до абзацу другого частини другої статті 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції" накладено на АТ "Вінницяобленерго" штраф у розмірі 68 000 (шістдесят вісім тисяч) гривень.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням відділення АМК, АТ "Вінницяобленерго" звернулося до суду з позовом до Південно-західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним та скасування пунктів 1, 2, 3 резолютивної частини рішення відділення АМК.

Місцевий господарський суд, з висновками якого погодився і апеляційний господарський суд, розглянувши подані позивачем документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

7. Порядок та межі розгляду справи судом касаційної інстанції

Відповідно до частини першої статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 300 ГПК України).

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

8. Джерела права. Оцінка аргументів учасників справи і висновків попередніх судових інстанцій

Причиною виникнення спору у справі стало питання щодо наявності чи відсутності підстав для визнання недійсними та скасування пунктів 1, 2, 3 рішення відділення АМК.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, дії позивача кваліфіковано за ознаками частини першої статті 13 та пункту 2 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" (далі - Закон № 2210-ІІІ).

Відповідно до статті 1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері публічних закупівель.

Згідно з приписами статті 3 названого Закону основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики, зокрема, в частині здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

Як унормовано пунктом 11 частини першої статті 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має повноваження проводити дослідження ринку, визначати межі товарного ринку, а також становище, в тому числі монопольне (домінуюче), суб`єктів господарювання на цьому ринку та приймати відповідні рішення (розпорядження).
Відповідно до частин першої та другої статті 12 Закону №2210-III суб`єкт господарювання займає монопольне (домінуюче) становище на ринку товару, якщо: на цьому ринку у нього немає жодного конкурента; не зазнає значної конкуренції внаслідок обмеженості можливостей доступу інших суб`єктів господарювання щодо закупівлі сировини, матеріалів та збуту товарів, наявності бар`єрів для доступу на ринок інших суб`єктів господарювання, наявності пільг чи інших обставин.

Монопольним (домінуючим) вважається становище суб`єкта господарювання, частка якого на ринку товару перевищує 35 відсотків, якщо він (суб`єкт господарювання) не доведе, що зазнає значної конкуренції.

Обов`язок з доведення в суді факту зайняття суб`єктом господарювання монопольного (домінуючого) становища на ринку покладається на Антимонопольний комітет України або його територіальне відділення, яке є стороною у справі.

Водночас за змістом приписів статті 12 Закону №2210-III суб`єкт господарювання, який заперечує зайняття ним монопольного (домінуючого) становища на ринку товару, має довести, що він зазнає значної конкуренції.

Зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку є дії чи бездіяльність суб`єкта господарювання, який займає монопольне (домінуюче) становище на ринку, що призвели або можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, або ущемлення інтересів інших суб`єктів господарювання чи споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку (частина перша статті 13 Закону №2210-III).

Порушенням законодавства про захист економічної конкуренції є зловживання (монопольним) домінуючим становищем (пункт 2 статті 50 Закону № 2210-III).

За порушення, передбачені, зокрема, пунктом 2 статті 50 цього Закону, накладається штраф у розмірі, передбаченому частиною другою статті 52 названого Закону.

Підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; заборона концентрації відповідно до Закону України "Про санкції"; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права (частина перша статті 59 Закону № 2210-III).

Верховний Суд неодноразово зазначав, що на АМК або його територіальне відділення, яке є стороною у справі, крім того, що покладено обов`язок з доведення у суді факту зайняття суб`єктом господарювання монопольного (домінуючого) становища на ринку, також покладено обов`язок доведення наявності у діях суб`єкта господарювання зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку, оскільки саме по собі зайняття монопольного (домінуючого) становища суб`єктом господарювання на ринку не підтверджує його зловживання та не може бути підставою для притягнення до відповідальності, зокрема у вигляді накладення штрафу відповідно до статті 52 Закону №2210-ІІІ.

Під час розгляду цієї справи Верховний Суд враховує те, що у застосуванні відповідної статті 13 Закону № 2210-III необхідно мати на увазі, що частина перша її містить кваліфікуючі ознаки зловживання монопольним (домінуючим) становищем стосовно необмеженого кола випадків такого зловживання, а частина друга - перелік деяких з числа відповідних випадків, причому цей перелік не є вичерпним. Отже, сама лише відсутність у згаданому переліку вказівки про ті чи інші дії (бездіяльність) суб`єкта господарювання не є перешкодою для кваліфікації таких дій (бездіяльності) за ознаками частини першої даної статті. 

Така ж правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 05.03.2020 у справі № 910/2921/19 та від 11.06.2019 у справі № 915/523/18.

У справі, що розглядається, місцевий та апеляційний господарські суди, беручи до уваги підстави заявленого позову, дослідивши вчинення позивачем дій, встановили, що безпідставне нарахування позивачем ФОП Бондаренко Л.В. обсягів спожитої нею електричної енергії в обсязі 378084 кВт*год в червні 2022 призвело до виникнення у заявника заборгованості, внаслідок чого було безпідставно припинено позивачем постачання електричної енергії за вимогою ТОВ "Енера Вінниця", що в свою чергу призвело до ущемлення інтересів ФОП Бондаренко Л.В. Суди попередніх інстанцій дійшли висновків щодо прийняття відповідачем спірного рішення у межах наданих йому повноважень та з дотриманням приписів чинного законодавства. Встановивши відсутність передбачених статтею 59 Закону № 2210-ІIІ підстав для визнання його недійсним, відмовили у задоволенні позовних вимог. 

Суд, забезпечуючи реалізацію основних засад господарського судочинства закріплених у частини третій статті 2 ГПК України, зокрема, ураховуючи принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін, та дотримуючись принципу верховенства права, на підставі встановлених фактичних обставин здійснює перевірку застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.
Верховний Суд звертає увагу на те, що касаційне провадження у справах залежить виключно від доводів та вимог касаційної скарги, які наведені скаржником і стали підставою для відкриття касаційного провадження.

Касаційна скарга подана на підставі пунктів 1 та 3 частини другої статті 287 ГПК України.

Верховний Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що господарські суди не повинні перебирати на себе не притаманні суду функції, які здійснюються виключно органами АМК, та знову встановлювати товарні, територіальні (географічні), часові межі певних товарних ринків після того, як це зроблено зазначеними органами, й на підставі цього робити висновки про наявність чи відсутність монопольного (домінуючого) становища суб`єкта господарювання на ринку. При цьому господарські суди під час розгляду справ мають перевіряти правильність застосування органами АМК відповідних правових норм, зокрема, Методики.

Під час вирішення спорів про визнання недійсними рішень АМК щодо порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого статтями 12 та 13 Закону № 2210-III, та накладення штрафу за відповідне порушення господарським судам необхідно здійснити перевірку та надати належну оцінку доводам кожної зі сторін у справі не лише щодо наявності чи відсутності монопольного (домінуючого) становища суб`єкта господарювання на ринку, а й наявності чи відсутності факту зловживання ним таким становищем.

Не доведення Антимонопольним комітетом України або його територіальним відділенням, яке є стороною у справі, факту зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку, навіть у разі доведення зайняття цим суб`єктом господарювання монопольного (домінуючого) становища є підставою для визнання частково недійсним рішення АМК у частині визнання дій такого суб`єкта господарювання зловживанням монопольним (домінуючим) становищем та накладення штрафу (Близький за змістом висновок міститься в постанові Верховного Суду від 01.10.2020 у справі № 908/540/19 на яку посилається скаржник).

Судами попередніх інстанцій з`ясовано й відображено в оскаржуваних судових рішеннях, зокрема, що:
- в рішенні відділення АМК зазначено, що безпідставне нарахування позивачем ФОП Бондаренко Л.В. обсягу спожитої нею електричної енергії в обсязі 378084 кВт*год в червні 2022 року призвело до виникнення у заявника заборгованості в сумі 1 744 565,98 грн, внаслідок чого було безпідставно припинено позивачем постачання електричної енергії (з 27.01.2023 до 30.05.2023) за вимогою ТОВ "Енера Вінниця", що в свою чергу призвело до ущемлення інтересів ФОП Бондаренко Л.В.
- безпідставність та необґрунтованість припинення постачання позивачем на об`єкті здійснення підприємницької діяльності ФОП Бондаренко Л.В. електричної енергії по причині несплати ФОП Бондаренко Л.В. заборгованості у розмірі 1 744 565,78 грн, яка виникла внаслідок неправомірного нарахування обсягу спожитої електричної енергії в розмірі 378084 кВт*год в червні 2022 року встановлено у рішенні Господарського суду Вінницької області від 21.06.2023 у справі № 902/350/23, яким відмовлено в позові ТОВ "Енера Вінниця" до ФОП Бондаренко Л. В. про стягнення 1 722 435,94 грн заборгованості за спожиту електроенергію. Вказане рішення залишено без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 18.10.2023.

Суд касаційної інстанції враховуючи доводи скаржника, викладені у касаційній скарзі, про те, що судами попередніх інстанцій не надана оцінка всіх суттєвих доводів позивача, зокрема щодо того, що припинення електропостачання ФОП Бондаренко Л.В. здійснювалося АТ "Вінницяобленерго" (як оператора системи розподілу) на виконання звернення ТОВ "Енера Вінниця" (як електропостачальника); зазначає про те, що зі змісту рішення відділення АМК вбачається, що ФОП Бондаренко Л.В. (заявник в антимонопольній справі) є суб`єктом господарювання в розуміння статті 1 Закону № 2210-III. ФОП Бондаренко Л.В. є споживачем послуг з розподілу електричної енергії, яку надає АТ "Вінницяобленерго".

Так, судами попередніх інстанцій зазначено, що:
- місцем провадженням господарської діяльності із розподілу електричної енергії АТ "Вінницяобленерго" є територія Вінницької області в межах розташування системи розподілу електричної енергії, що перебуває у власності АТ "Вінницяобленерго" та електричних мереж інших власників, які приєднані до мереж ліцензіата (з якими укладені відповідні договори згідно із законодавством);
- послуга з розподілу електричної енергії електропостачальникам є товаром, щодо якого визначається монопольне (домінуюче) становище АТ "Вінницяобленерго";
- основними споживачами послуги із розподілу електричної енергії є, зокрема, фізичні та юридичні особи (суб`єкти господарювання), електроустановки яких приєднані до системи розподілу електричної енергії, яка перебуває у власності, господарському віданні та управлінні АТ "Вінницяобленерго";
- постачальником електричної енергії є ТОВ "Енера Вінниця".

Отже, з встановленого судами попередніх інстанції та відображеним у рішенні відділення АМК вбачається, що АТ "Вінницяобленерго" є оператором системи розподілу (далі - ОСР), ТОВ "Енера Вінниця" є постачальником електричної енергії, а ФОП Бондаренко Л.В. є споживачем послуг з розподілу електричної енергії. Таким чином, за встановленими фактичними обставинами спору, сторони здійснюють свою діяльність відповідно до чинного законодавства України, Правил ринку, Кодексу системи передачі, Кодексу системи розподілу, відповідно до яких сторони здійснюють господарську діяльність, інших нормативно-правових актів, що забезпечують функціонування ринку електричної енергії України.

Правила роздрібного ринку електричної енергії (ПРРЕЕ) регулюють взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, визначеними цими Правилами.

Учасниками роздрібного ринку є: електропостачальники, оператор системи передачі, оператори систем розподілу, у тому числі оператори малих систем розподілу, споживачі, основні споживачі, субспоживачі, виробники електричної енергії, які підпадають під визначення розподіленої генерації, та інші учасники ринку, які надають послуги, пов`язані з постачанням електричної енергії споживачу з метою використання ним електричної енергії на власні потреби.

Ці Правила є обов`язковими для виконання усіма учасниками роздрібного ринку.

Відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище регулює Закон України "Про ринок електричної енергії".

У статті 1 Закону України "Про ринок електричної енергії" надано визначення таким термінам:
- оператор системи розподілу - це юридична особа, відповідальна за безпечну, надійну та ефективну експлуатацію, технічне обслуговування та розвиток системи розподілу і забезпечення довгострокової спроможності системи розподілу щодо задоволення обґрунтованого попиту на розподіл електричної енергії з урахуванням вимог щодо охорони навколишнього природного середовища та забезпечення енергоефективності;
- споживач - фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, або юридична особа, що купує електричну енергію для власного споживання;
- електропостачальник - суб`єкт господарювання, який здійснює продаж електричної енергії за договором постачання електричної енергії споживачу.
Відповідно до частини першої статті 4 Закону України "Про ринок електричної енергії", учасники ринку електричної енергії проводять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах.

Згідно з частиною першою статті 45 Закону України "Про ринок електричної енергії", розподіл електричної енергії здійснюється оператором системи розподілу. Діяльність з розподілу електричної енергії підлягає ліцензуванню відповідно до законодавства.

Тобто, між учасниками справи, які є спеціальними суб`єктами ринку, існують відносини, пов`язані з діяльністю на ринку електричної енергії, та які регулюються в порядку, передбаченому законом.

В рішенні відділення АМК відображено та судами попередніх інстанцій встановлено про те, що працівниками ОСР (АТ "Вінницяобленерго") припинено надання заявнику (ФОП Бондаренко Л.В.) послуг з постачання електричної енергії на підставі вимоги ТОВ "Енера Вінниця" про заборгованість за спожиту електричну енергію у сумі 1 722 435,94 грн відповідно до вимог розділу 7 ПРРЕЕ.

Отже, Суд погоджується з аргументами скаржника про те, що судами попередніх інстанцій проігноровано той факт, що дії позивача, були спрямовані на виконання своєї діяльності, який є оператором системи розподілу і у разі заборгованості з оплати за спожиту електричну енергію, визначені підпунктом 2 пункту 7.5 ПРРЕЕ, пунктом 7.10 ПРРЕЕ, п. 3.2 глави 3 розділу ХІ Кодексу системи передачі, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 309, за зверненням електропостачальника здійснюється припинення електроживлення користувача (споживача електричної енергії), п. 11.5.2 Кодексу систем розподілу, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 310. Кодексом систем розподілу визначена процедура припинення електропостачання. 

Суди попередніх інстанцій залишили поза увагою та не надали жодної оцінки цим обставинам, пов`язаним з ними доказам та аргументам учасників справи. Між тим така оцінка була необхідною з точки зору з`ясування правомірності/неправомірності дій позивача, з урахуванням, зокрема, й того, що правомірні дії, навіть якщо вони ущемлюють права споживачів, не свідчать про наявність порушення антимонопольно-конкурентного законодавства (відповідний правовий висновок наведено у постанові Верховного Суду від 11.06.2019 зі справи № 907/162/17 на неврахування якої звертає увагу скаржник у своїй касаційній скарзі). Також сама по собі наявність звернень осіб до АМК не свідчить ані про зайняття монопольного (домінуючого) становища на ринку, ані про зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку (близький за змістом висновок міститься в постанові Верховного Суду від 11.12.2025 у справі № 914/3115/24).

Крім того, в рішенні відділення АМК визнано, що позивач займає монопольне становище на ринку надання послуг із розподілу електричної енергії, проте дії полягають у припиненні постачання електричної енергії, що свідчить про обґрунтованість аргументів скаржника про об`єднання послуг із розподілу електричної енергії та постачання електричної енергії, без врахування та дослідження структури ринку.

Скаржник також зазначає про неправильне застосування судами попередніх інстанцій статті 75 ГПК України.

Суд зауважує про те, що ухвалою Верховного Суду від 27.06.2025, зокрема, зупинено касаційне провадження у цій справі до закінчення розгляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи № 910/10365/15 (на розгляді якої стояло питання щодо застосування статті 75 ГПК України).

Постановою об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.12.2025 касаційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Ю-Бейс" задоволено частково; мотивувальні частини рішення Господарського суду міста Києва від 30.01.2024 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 28.10.2024 у справі № 910/10365/15 змінено, викладено їх в редакції постанови, а в решті - залишено без змін.

У вирішенні доводів касаційної скарги в цій частині, з посиланням скаржника на неправильне застосування судами статті 75 ГПК України, Суд враховує, що об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 19.12.2025 у справі № 910/10365/15 зазначила, зокрема, таке: "п. 45. Вирішуючи спір, суди попередніх інстанцій посилалися на те, що згідно з приписами частини четвертої статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом".

"п. 48. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що обставини, які підлягають встановленню судом у справі, - це юридичні факти, тобто життєві обставини (дії, події), з якими правом пов`язується виникнення юридичних наслідків. Натомість правова оцінка - це висновок щодо застосування права за певних життєвих обставин. Правова оцінка може полягати, зокрема, у висновках, зроблених у зв`язку з установленими судом життєвими обставинами, про те, чи виникли юридичні наслідки та які саме, чи порушене право особи, чи виконане зобов`язання належним чином відповідно до закону та договору, чи певна поведінка є правомірною або неправомірною, чи додержано стороною вимог закону тощо (постанови Великої Палати Верховного Суду від 01.09.2020 у справі № 907/29/19 (провадження № 12-17гс20, пункт 7.10), від 16.11.2022 у справі № 910/6355/20 (провадження № 12-41гс21, пункт 9.8))".

У постанові від 03.07.2018 у справі № 917/1345/17 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що "преюдиціальне значення у справі надається обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувались і встановлювались судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиціальні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи".

Суди попередніх інстанцій в цій справі зазначили про те, що неправомірність дій АТ "Вінницяобленерго" щодо ФОП Бондаренко Л.В. встановлено судами при розгляді справи № 902/350/23 та обставини викладені у рішеннях судів не доказуються при розгляді справи № 924/938/24. 

Так, у справі № 902/350/23 ТОВ "Енера Вінниця" звернулося до суду з позовом до ФОП Бондаренко Л. В. про стягнення 1 722 435,94 грн заборгованості за спожиту електроенергію. В рішеннях судів у справі № 902/350/23 встановлено неправомірність дій АТ "Вінницяобленерго" щодо нарахування ФОП Бондаренко Л.В. обсягу спожитої електричної енергії в розмірі 378084 кВт*год в червні 2022 року та вимоги ТОВ "Енера Вінниця" про стягнення з ФОП Бондаренко Л.В. 1 744 565,78 грн заборгованості. Зазначені обставини знайшли своє відображення в мотивувальній частині судових рішень та лягли в основу рішення щодо відмови у позові.

АТ "Вінницяобленерго" у своїй касаційній скарзі звертає увагу Суду на те, що припинення постачання електричної енергії за вимогою електропостачальника здійснено 27.01.2023 (зазначене відображено у рішеннях попередніх інстанцій та в рішенні відділенні АМК). Суд погоджується з аргументом скаржника про те, що на час припинення постачання електричної енергії неправомірності дій позивача, які полягали в безпідставному нарахуванні заявниці обсягу спожитої нею електричної енергії, що призвело до виникнення заборгованості, не було встановлено, а АТ "Вінницяобленерго" при припиненні електропостачання діяло як оператор системи розподілу керуючись, зокрема, вимогами ПРРЕЕ, Кодексу системи передачі та Кодексу системи розподілу, що не може свідчити про інкриміноване порушення антимонопольного законодавства передбачене пунктом 2 статті 50, частиною першою статті 13 Закону № 2210-III.

Суди попередніх інстанцій залишили поза увагою та не дослідили обставини під призмою важливих питань, зокрема:
- які саме інтереси споживачів були ущемлені суб`єктом господарювання;
- наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями суб`єкта господарювання та ущемленням інтересів;
- чи містить рішення відділення АМК дослідження ринку в порядку, передбаченому Методикою.

Зазначене вище у своїй сукупності свідчить про відсутність належно проведеного дослідження при визначенні відповідача в антимонопольній справі таким, що займає монопольне становище на ринку надання послуги із розподілу електричної енергії, визнання рішенням відділення АМК позивача такими, що зловживає саме монопольним становищем на цьому ринку шляхом вчинення дій, що призвели до ущемлення інтересів споживачів не може вважатися належним чином встановленим.

Суд погоджується з аргументами скаржника про відсутність дослідження та не надання оцінки обставинам, які мають значення для кваліфікації дій відповідача в антимонопольній справі за частиною першою статті 13 Закону № 2210-III. 
З огляду на викладене, відділенням АМК неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, зокрема, у контексті дій позивача, які, на думку відділення АМК, є зловживанням та не доведено обставин, які мають значення для справи та з посиланням на які останній заперечував проти вимог позивача у справі і, зокрема, обставин, зазначених у рішенні відділення АМК як підстави для визнання порушення АТ "Вінницяобленерго" законодавства про захист економічної конкуренції за статтею 13 Закону № 2210-III та застосування щодо нього заходу відповідальності (у вигляді штрафу).
Відтак, враховуючи викладене та зважаючи на принцип належного врядування, відділення АМК, як орган державної влади, не довів обставини зазначених у рішенні відділення АМК як підстави для визнання порушення статті 13 Закону № 2210-III, не довів наявності елементів названого порушення.
Доводи відділення АМК (зокрема, щодо меж його повноважень, стандартів доказування, доведеності та правильності висновків рішення відділення АМК тощо) наведеного не спростовують, а тому і не можуть бути визнані належним обґрунтуванням прийнятого органом рішення.

Враховуючи міркування, означені в цій постанові, наявні підстави для скасування судових рішень попередніх інстанцій про відмову в задоволенні позову та ухвалення нового рішення про задоволення позову, у зв`язку із обґрунтованістю заявлених позовних вимог.

Водночас Верховний Суд зазначає, що за змістом статті 59 Закону № 2210-III визначені підстави для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів АМК.

Проте рішення відділення АМК не може бути одночасно скасовано та визнано недійсним (як про це просить позивач). Близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 11.03.2025 у справі № 910/2201/24 та від 11.12.2025 у справі № 914/3115/24.

Отже рішення відділення АМК підлягає визнанню недійсним.

Верховний Суд, враховуючи рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" та від 28.10.2010 у справі "Трофимчук проти України", зазначає, що учасникам справи надано вичерпну відповідь на всі істотні, вагомі питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

9. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги 

За приписами пункту 3 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги, зокрема має право скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.

Суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права. (частина перша статті 311 ГПК України).

Зважаючи на викладене, касаційну скаргу необхідно задовольнити частково (з огляду на викладені у ній підстави касаційного оскарження, які знайшли своє часткове підтвердження), рішення місцевого господарського суду та постанова суду апеляційної інстанції підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

10. Судові витрати

Враховуючи положення частини чотирнадцятої статті 129 ГПК України, з огляду на те, що суд задовольняє касаційну скаргу позивача, судовий збір, понесений скаржником у зв`язку з поданням позовної заяви, апеляційної та касаційної скарг (з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб на момент звернення - 3 028 грн та коефіцієнту пониження - 0,8) покладається на відповідача.

Керуючись статтями 129, 300, 308, 311, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Вінницяобленерго" задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду Хмельницької області від 18.02.2025 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.05.2025 у справі № 924/938/24 скасувати в частині визнання недійсними пункти 2, 3 резолютивної частини рішення адміністративної колегії Південно-західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 02.08.2024 №72/71-р/к у справі № 72/21-24 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції".

3. Ухвалити нове рішення, яким позов Акціонерного товариства "Вінницяобленерго" задовольнити частково.

4. Визнати недійсними пункти 2, 3 резолютивної частини рішення адміністративної колегії Південно-західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 02.08.2024 №72/71-р/к у справі № 72/21-24 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції". У іншій частині рішення Господарського суду Хмельницької області від 18.02.2025 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.05.2025 у справі № 924/938/24 залишити без змін.

5. Стягнути із Південно-західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України на користь Акціонерного товариства "Вінницяобленерго" 3 028, 00 грн (три тисячі двадцять вісім гривень) судового збору за подання позовної заяви, 3 633,60 грн (три тисячі шістсот тридцять три гривні 60 копійок) за подання апеляційної скарги та 4 844,80 грн (чотири тисячі вісімсот сорок чотири гривні 80 копійок) за подання касаційної скарги.

6. Видачу відповідного наказу доручити Господарському суду Хмельницької області.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І. Бенедисюк 

Суддя І. Булгакова

Суддя Т. Малашенкова