УХВАЛА

09 березня 2026 року 
м. Київ

Справа № 910/6494/25 

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Власова Ю. Л.,
розглянувши матеріали касаційної скарги Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» 
на рішення Господарського суду міста Києва від 23 жовтня 2025 року, додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 27 жовтня 2025 року (суддя Капцова Т.П.)
та постанову Північного апеляційного господарського суду від 12 січня 2026 року (колегія суддів у складі: головуючий Пономаренко Є.Ю., судді: Барсук М.А., Андрієнко В.В.)
у справі №910/6494/25
за позовом Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» 
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингфінанс», 
про зобов`язання вчинити дії та 
за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингфінанс» 
до Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України»
про витребування транспортного засобу та стягнення 752 761,88 грн,
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Господарського суду міста Києва від 23 жовтня 2025 року у справі №910/6494/25:
- відмовлено у задоволенні первісного позову Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» (далі - ДП «Ліси України», позивач) про зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингфінанс» (далі - ТОВ «Лізингфінанс», відповідач) виконати умови форвардного контракту на продаж майна шляхом продажу позивачу транспортного засобу за викупною ціною 70 670,00 грн;
- провадження у справі №910/6494/25 в частині вимоги зустрічного позову ТОВ «Лізингфінанс» про стягнення з ДП «Ліси України» пені в розмірі 532 968,08 грн закрито у зв`язку з відмовою ТОВ «Лізингфінанс» від цих позовних вимог;
- в іншій частині зустрічний позов задоволено частково: витребувано у ДП «Ліси України» на користь ТОВ «Лізингфінанс» транспортний засіб вартістю 588 915,00 грн та стягнуто неустойку в розмірі 183 161,52 грн; решту вимог зустрічного позову залишено без задоволення;
- стягнуто з ДП «Ліси України» на користь ТОВ «Лізингфінанс» витрати по сплаті судового збору в розмірі 11 581,15 грн.
Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 27 жовтня 2025 року у справі №910/6494/25 частково задоволено заяву ТОВ «Лізингфінанс», стягнуто на його користь з ДП «Ліси України» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 19 693,20 грн; у стягненні 5 306,80 грн - відмовлено.
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 12 січня 2026 року рішення Господарського суду міста Києва від 23 жовтня 2025 року та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 27 жовтня 2025 року у справі №910/6494/25 залишено без змін. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покладено на її заявника - ДП «Ліси України».
24 лютого 2026 року до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду (далі - Верховний Суд, Суд) через систему «Електронний суд» надійшла касаційна скарга ДП «Ліси України», в якій скаржник просить суд поновити строк на касаційне оскарження, відстрочити на 20 днів сплату судового збору, рішення Господарського суду міста Києва від 23 жовтня 2025 року, додаткове рішення від 27 жовтня 2025 року та постанову Північного апеляційного господарського суду від 12 січня 2026 року у справі №910/6494/25 скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ДП «Ліси України», а саме зобов`язати ТОВ «Лізингфінанс» виконати умови форвардного контракту на продаж майна шляхом продажу транспортного засобу покупцю (ДП «Ліси України») за ціною 70 670,00 грн та стягнути із відповідача на користь скаржника судові витрати у зв`язку із розглядом справи в суді касаційної інстанції.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 лютого 2026 року для розгляду зазначеної касаційної скарги у справі визначено колегію суддів у складі: Власов Ю. Л. - головуючий, Булгакова І. В., Малашенкова Т. М.
Перевіривши матеріали касаційної скарги, а також заперечення проти відкриття касаційного провадження, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення касаційної скарги без руху з огляду на таке. 
Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».
Згідно з частиною першою статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Відповідно до частин четвертої та шостої статті 6, якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум). За подання зустрічних позовних заяв, а також заяв про вступ у справу третіх осіб із самостійними позовними вимогами судовий збір справляється на загальних підставах.
У касаційній скарзі скаржник просить суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 23 жовтня 2025 року, додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 27 жовтня 2025 року та постанову Північного апеляційного господарського суду від 12 січня 2026 року та ухвалити нове рішення, яким первісний позов задовольнити. Оскільки вимоги первісного і зустрічного позовів є взаємовиключними, а також з огляду на зміст касаційної скарги, Суд робить висновок про те, що ДП «Ліси України» оскаржує судові рішення в повному обсязі.
За нормами пункту 4 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання заяви про винесення додаткового судового рішення. Тобто ставка за подання відповідної заяви, з якої розраховується судовий збір, відсутня, отже і за подання касаційної скарги на додаткове рішення суду першої та/або апеляційної інстанції судовий збір не сплачується (подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі №923/1106/16).
Проте, скаржник зобов`язаний сплатити судовий збір за оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 23 жовтня 2025 року та постанови Північного апеляційного господарського суду від 12 січня 2026 року у справі №910/6494/25.
Вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що підлягає грошовій оцінці, відповідно до висновку, викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 серпня 2020 року у справі №910/13737/19, - це майновий позов (позовна вимога майнового характеру).
Підпунктом 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
Скаржник не погоджується і оскаржує судові рішення в частині вирішення судами позовних вимог як за первісним, так і за зустрічним позовами про:
- зобов`язання ТОВ «Лізингфінанс» виконати умови форвардного контракту на продаж ДП «Ліси України» транспортного засобу за викупною ціною 70 670,00 грн (мінімальна ставка судового збору - 3 028,00 грн);
- витребування у ДП «Ліси України» на користь ТОВ «Лізингфінанс» транспортного засобу вартістю 588 915,00 грн;
- стягнення неустойки, щодо задоволеної частини цієї позовної вимоги у розмірі 183 161,52 грн.
Отже, судовий збір за подання касаційної скарги у справі №910/6494/25 ДП «Ліси України» має сплатити з урахуванням трьох позовних вимог майнового характеру.
Згідно з підпунктом 5 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги від розміру оспорюваної суми.
Відповідно до частини третьої статті 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Отже, з огляду на вимоги касаційної скарги та спосіб її подання, розмір судового збору, який має сплатити скаржник за звернення до суду касаційної інстанції становить 23 374,64 грн ((3 028,00 грн * 200% * 0,8) + (772 076,52 грн * 1,5% * 200% * 0,8)).
ДП «Ліси України» доказів сплати судового збору не надало, однак заявило клопотання про відстрочення сплати судового збору на 20 днів.
В обґрунтування такого клопотання скаржник зазначив, що ДП «Ліси України» є суб`єктом господарювання державного сектору економіки, фінансування якого здійснюється відповідно до затвердженого фінансового плану (кошторису). На момент подання цієї скарги підприємство перебуває на етапі виконання бюджету на 2026 рік. Через особливості бюджетного самофінансування підприємство об`єктивно не в змозі вчасно сплатити судовий збір на момент подання цієї скарги і зобов`язується здійснити оплату після відкриття касаційного провадження. З огляду на зазначене скаржник просив суд врахувати статус підприємства як державного суб`єкта господарювання, специфіку планово-бюджетного фінансування та принцип забезпечення права на доступ до правосуддя, гарантований статтею 129 Конституції України і відстрочити сплату судового збору за подання касаційної скарги у цій справі на 20 календарних днів з моменту відкриття касаційного провадження.
Верховний Суд, розглянувши клопотання про відстрочення сплати судового збору, не вбачає підстав для його задоволення.
За приписами статті 7 ГПК України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності всіх фізичних осіб незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного і соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин.
Відповідно до частини першої та другої статті 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу за попередній календарний рік фізичної особи, яка подає позовну заяву, іншу заяву, скаргу, апеляційну чи касаційну скаргу; або 2) особами, які подають позовну заяву, іншу заяву, скаргу, апеляційну чи касаційну скаргу, є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю; або 4) заявником (позивачем) у межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) є юридична або фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, яка перебуває у судових процедурах розпорядження майном, санації або реструктуризації боргів, за клопотанням арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією) або боржника. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
Перелік умов відстрочення, розстрочення сплати судового збору або звільнення від його сплати є вичерпним.
Отже, положення підпунктів 1 та 2 частини першої статті 8 Закону «Про судовий збір» не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи - юридичної особи), а положення підпункту 3 частини першої статті 8 цього Закону можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію, але тільки у справах, визначених цим пунктом, тобто предметом позову у яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14 січня 2021 року у справі №0940/2276/18).
Між тим, відповідно до пункту 37 вказаної постанови навіть за наявності умов для відстрочення сплати судового збору, таке відстрочення за змістом статті 8 Закону України «Про судовий збір» є правом, а не обов`язком суду.
З огляду на викладене, наведені скаржником обставини, з урахуванням того, що предметом спору у справі не є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю, не можуть бути підставою для відстрочення сплати судового збору в силу статті 8 Закону, а тому Суд відмовляє у задоволенні клопотання скаржника про відстрочення сплати судового збору.
Оскільки до касаційної скарги не було додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, а у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору відмовлено, Суд зазначає про наявність підстав для залишення касаційної скарги без руху.
Крім того, пунктом 6 частини другої статті 290 ГПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено вимоги особи, яка подає скаргу.
Положенням статті 308 ГПК України передбачено повноваження суду касаційної інстанції, відповідно до яких: суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення; 2) скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду; 3) скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд; 4) скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині; 5) скасувати судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі чи залишити позов без розгляду у відповідній частині; 6) у передбачених цим Кодексом випадках визнати нечинними судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі у відповідній частині; 7) у передбачених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених в пунктах 1 - 6 частини першої цієї статті.
Аналіз положень зазначеної статті дає підстави для висновку, що вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, повинні бути повними та однозначними, тобто містити інформацію про те, які судові рішення оскаржуються та, які повноваження суд касаційної інстанції повинен застосувати за результатом перегляду оскаржуваних судових рішень. 
Відповідно до частини першої статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
У касаційній скарзі ДП «Ліси України» просить скасувати рішення, додаткове рішення суду першої інстанції, постанову апеляційного господарського суду у справі №910/6494/25 та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог, тобто вимог первісного позову. Однак, скаржник не зазначає, яке рішення просить ухвалити Суд стосовно зустрічного позову та заяви про ухвалення додаткового рішення.
Отже, касаційна скарга оформлена з порушенням вимог пункту 6 частини другої статті 290 ГПК України, а відтак скаржнику необхідно уточнити вимоги касаційної скарги.
Згідно з частиною другою статті 292 ГПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.
Відповідно до частини другої статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).
Ураховуючи наведене, Верховний Суд касаційну скаргу ДП «Ліси України» залишає без руху на підставі частини другої статті 292 ГПК України, із наданням скаржникові строку для усунення недоліків, шляхом:
- уточнення прохальної частини касаційної скарги щодо результату перегляду рішення, додаткового рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції в частині зустрічного позову і заяви про ухвалення додаткового рішення;
- надання суду оригіналу документа, що підтверджує сплату судового збору в установленому законом порядку та розмірі (23 374,64 грн), за реквізитами, які зазначені на веб-сайті Верховного Суду у розділі «Платiжнi реквiзити для перерахування судового збору в гривнях», із зазначенням обов`язкових реквізитів у призначенні платежу (зокрема, щодо інформації про номер справи, у межах якої подається відповідна скарга).
Оскільки касаційну скаргу залишено без руху, клопотання скаржника про поновлення строку на касаційне оскарження залишається без вирішення до усунення недоліків.
Керуючись статтями 174, 234, 235, 287, 290, 292 ГПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
1. Відмовити у задоволенні клопотання Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги.
2. Касаційну скаргу Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» на рішення Господарського суду міста Києва від 23 жовтня 2025 року, додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 27 жовтня 2025 року та постанову Північного апеляційного господарського суду від 12 січня 2026 року у справі №910/6494/25 залишити без руху.
3. Надати Державному спеціалізованому господарському підприємству «Ліси України» строк для усунення недоліків касаційної скарги тривалістю 10 днів з дня вручення копії цієї ухвали. Повідомити скаржника про можливість подати до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду документи про усунення недоліків через систему «Електронний суд» або засобами поштового зв`язку на адресу: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6.
4. Роз`яснити Державному спеціалізованому господарському підприємству «Ліси України», що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційну скаргу буде повернуто.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню. 

Суддя Ю. Л. Власов