ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2026 року 
м. Київ

cправа № 910/8475/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Огородніка К. М.- головуючого, Жукова С. В., Картере В. І.

за участю секретаря судового засідання Сулім А. В.
за участю представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ПГ Інвест" Заворотнюка М. С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Марлакс"

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.12.2025

у справі № 910/8475/25
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Марлакс"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПГ Інвест"
про відкриття провадження у справі про банкрутство, -

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст заявлених вимог 
Товариство з обмеженою відповідальністю "Марлакс" (далі - ТОВ "Марлакс", Кредитор, Заявник) звернулося до Господарського суду міста Києва зі заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ПГ Інвест" (далі - ТОВ "ПГ Інвест", Боржник) у зв`язку з наявністю у нього непогашеної заборгованості перед Кредитором у розмірі 461 218, 04 грн за договором про постачання електричної енергії №420072784, право вимоги за яким заявник набув на підставі договору про відступлення права вимоги від 17.04.2025 № 420072784/1.
Боржник, вказуючи про погашення наявної заборгованості шляхом внесення необхідної суми коштів на депозитний рахунок нотаріуса, у відзиві та поданих у подальшому поясненнях посилався на відсутність підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство.
Установлені судом першої інстанції обставини справи 
01.01.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Київська обласна енергопостачальна компанія" (далі - ТОВ "Київська обласна енергопостачальна компанія", Постачальник, первісний кредитор) та ТОВ "ПГ Інвест" (Споживач, Боржник) було укладено договір про постачання електричної енергії № 420072784 (далі - Договір), який є публічним договором приєднання.
У зв`язку з неналежним виконанням Споживачем договірних зобов`язань з оплати вартості спожитої електричної енергії Постачальник у травні 2020 року звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою про стягнення 241 899,40 грн заборгованості за спожиту електричну енергію за Договором за період з 01.01.2019 по 31.01.2020, 42 672,15 грн пені, 5 088,66 грн 3% річних, 7 098,23 грн інфляційних втрат.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.08.2020 у справі №910/5893/20 позовні вимоги задоволені частково та вирішено стягнути з ТОВ "ПГ Інвест" на користь ТОВ "Київська обласна енергопостачальна компанія" 241 899, 40 грн - основного боргу, 42 658, 33 грн - пені, 5 085,35 грн - 3% річних, 7 098,23 грн - інфляційних втрат, 4 451,12 грн судового збору.
Рішення Господарського суду міста Києва набрало законної сили 03.09.2020, судом видано наказ від 12.10.2020 №910/5893/20 про примусове його виконання.
24.11.2020 Подільським районним відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі - Відділ ДВС) було відкрито виконавче провадження № 63711890 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 12.10.2020 № 910/5893/20.
20.02.2025 Відділом ДВС у виконавчому провадженні № 63711890 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.
03.03.2025 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Ляпіним Дмитром Валентиновичем (далі - Виконавець) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 77342830 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 12.10.2020 № 910/5893/20.
17.04.2025 ТОВ "Київська обласна енергопостачальна компанія" (первісний кредитор) та ТОВ "Марлакс" (новий кредитор) уклали договір про відступлення права вимоги від № 420072784/1, відповідно до умов якого первісний кредитор передав, а новий кредитор прийняв право вимоги щодо стягнення суми боргу у розмірі 261 192,40 грн, з урахуванням здійсненого боржником платежу у розмірі 40 000,00 грн (платіжна інструкція від 06.05.2024 №@PL773129), із правом на неустойку як субсидіарне право, яка виникла за Договором та підтверджена судовим наказом від 12.10.2020 у справі №910/5893/20.
За відступлення права вимоги новий кредитор сплатив первісному кредитору грошові кошти у розмірі 261 192,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 05.05.2025 № 35.
13.05.2025 Виконавець звернувся до Господарського суду міста Києва із заявою про заміну сторони виконавчого провадження № 77342830 ТОВ "Київська обласна енергопостачальна компанія" на його правонаступника - ТОВ "Марлакс" у зв`язку з укладенням договору про відступлення права вимоги та заміну сторони у зобов`язанні. 
Листом від 06.05.2025 №1432 ТОВ "Київська обласна енергопостачальна компанія" повідомило боржника про відступлення права вимоги та заміну сторони у зобов`язанні, шляхом надсилання засобами поштового зв`язку АТ "Укрпошти", що підтверджується накладною штрихкодовий ідентифікатор №0305600129320.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.05.2025 у справі №910/5893/20 заяву Виконавця про заміну стягувача у виконавчому провадженні № 77342830 було задоволено та замінено стягувача - ТОВ "Київська обласна енергопостачальна компанія" на його правонаступника - ТОВ "Марлакс".
Виконавцем у виконавчому провадженні № 77342830 винесено постанову від 30.05.2025 про заміну сторони у виконавчому провадженні.
Також Виконавцем у виконавчому провадженні № 77342830 винесено постанову від 05.06.2025 про арешт майна боржника. При здійсненні виконавчого провадження Виконавцем встановлено, що Боржником борг не сплачено, а згідно інформації, яка міститься у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, не можливо достовірно встановити належність Боржнику прав власності на об`єкти нерухомого майна, на яке можливо звернути стягнення.
ТОВ "Марлакс" листом від 04.06.2025 № 04/06-25/05-01, надісланим засобами поштового зв`язку АТ "Укрпошти" штрихкодовий ідентифікатор №0101510956932, повідомило ТОВ "ПГ Інвест" реквізити для здійснення погашення заборгованості за наказом Господарського суду міста Києва від 12.10.2020 № 910/5893/20.
Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до приписів статті 534 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) здійснена Боржником 06.05.2024 оплата у розмірі 40000,00 грн погашає такі вимоги кредитора у розмірі: 1 черга: - 4451,12 грн - судовий збір - повністю погашено; 2 черга: 5085,35 грн - 3% річних - повністю погашено; 30 463,53 грн - пеня - частково погашено.
Залишок заборгованості за рішенням Господарського суду міста Києва від 13.08.2020 у справі № 910/5893/20 станом на дату укладання договору про відступлення права вимоги (17.04.2025) та станом на звернення до суду складав 261 192,43 грн, з яких: 241 899, 40 грн - основного боргу, 12 194,80 грн - пеня, 7098,23 грн - інфляційні втрати.
Водночас Кредитор, звертаючись до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство Боржника, заявив грошові вимоги у загальній сумі 358 938,04 грн, яка включає: 241 899,40 грн основного боргу за рішенням суду; 12 194,80 грн залишок несплаченої пені за рішенням суду; 22956,20 грн 3 % річних за невиконання рішення суду; 7 098,23 грн інфляційних втрат за рішенням суду; 74 789,41 грн інфляційних втрат за невиконання рішення суду.
Додатково Кредитор заявив вимоги у розмірі 30 280, 00 грн судового збору за звернення до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство та 72 000, 00 грн авансування витрат арбітражного керуючого, що разом із непогашеною заборгованістю становить 461 218, 04 грн.
Своєю чергою, Боржник стверджував про відсутність підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство з огляду на те, що наявна заборгованість була погашена шляхом внесення суми коштів в розмірі 358 938,04 грн на депозитний рахунок приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кондри Людмили Вікторівни (далі - Нотаріус).
28.08.2025 ТОВ "ПГ Інвест" подало клопотання про приєднання до матеріалів справи квитанції від 21.08.2025 №17 Нотаріуса про прийняття на депозитний рахунок від ТОВ "ПГ Інвест" на користь ТОВ "Марлакс" грошових коштів у розмірі 358 938,04 грн.
У квитанції Нотаріусом зазначена мета для виконання зобов`язання для якого прийнято грошові кошти у депозит: "В рахунок погашення боргу по вимозі №04/06-25/05-01 від 04.06.2025 та по заяві про порушення у справі про банкрутство №910/8475/25".
Суд першої інстанції встановив, що в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про надання Боржником Нотаріусу належних доказів на підтвердження виникнення зобов`язань перед Кредитором, як і доказів для підтвердження причин, з яких зобов`язання Боржника не може бути виконане безпосередньо на адресу Кредитора.
У той же час Боржник при зверненні до Нотаріуса у заяві (додана до матеріалів справи) вірно зазначив адресу місця знаходження Кредитора, яка відповідає відомостям у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. 
За вказаною Боржником адресою місця знаходження Кредитора, Нотаріусом було направлено повідомлення від 01.09.2025 № 215/02-23 про отримання грошових коштів у депозит, що підтверджує відсутність підстави прийняття Нотаріусом грошових коштів у депозит, визначеної у пункті 1 частини першої статті 537 ЦК України.
ТОВ "ПГ Інвест" додано до відзиву копії квитанцій про здійснені у відділенні "Столичне 23" АТ КБ "Приватбанк" оплати на поточний рахунок ТОВ "Марлакс" за квитанцією до платіжної інструкції №2.249695851.1 від 06.08.2025 на суму 261192,43 грн, та за квитанцією від 06.08.2025 на суму 97 745,61 грн.
Місцевим господарським судом з наведених квитанцій встановлено, що зазначені Боржником реквізити ТОВ "Марлакс" є вірними, що підтверджується довідкою АТ "УніверсалБанк" від 02.09.2025 № 083/215 та що спростовує доводи Боржника щодо невірного зазначення Кредитором у листі № 04/06-25/05-01 від 04.06.2025 своїх розрахункових реквізитів.
Подані боржником скріншоти смс повідомлень від 07.08.2025 про, нібито, повернення АТ КБ "Приватбанк" грошових коштів у розмірі 261 192,43 грн, та у розмірі 97 745,61 грн з підстав невірно зазначених реквізитів, не прийняті судом до уваги як такі, що не є належними доказами у розумінні положень статті 76 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).
Разом з тим суд встановив неможливість ідентифікації отримувача повернених коштів, номера та дати квитанції, за якою повертаються кошти, а також, нормативно обґрунтованих підстав повернення.
У поданих до суду 11.09.2025 запереченнях Кредитор зазначав, що платіж Боржником не було проведено попри те, що всі реквізити Кредитора вірно вказані у квитанціях. Наступного дня - 07.08.2025 грошові кошти у розмірі 261 192,43 грн та у розмірі 97 745,61 грн були зараховані на особову банківську картку ОСОБА_1 .
Для з`ясування обставин за якими кошти, що були адресовані ТОВ "Марлакс" за копіями наданих квитанцій, але були зараховані на особову карку ОСОБА_1 , Кредитор звернувся до АТ КБ "Приватбанк" з листом від 02.09.2025 №02/09-25/05-04 про надання інформації, втім відповіді станом на 11.09.2025 не отримано.
З наведених обставин суд першої інстанції встановив відсутність підстави прийняття Нотаріусом грошових коштів у депозит, визначеної у пункті 2 частини першої статті 537 ЦК України.
Також суд з`ясував, що ТОВ "Марлакс" не є недієздатним кредитором, що свідчить про відсутність підстави прийняття Нотаріусом грошових коштів у депозит, визначеної у пункті 3 частини першої статті 537 ЦК України..
За сукупності зазначених вище обставин, суд першої інстанції встановив, що станом на 21.08.2025 у Нотаріуса були відсутні правові підстави для прийняття від ТОВ "ПГ Інвест" грошових коштів в розмірі 358 938,04 грн для виконання зобов`язання перед ТОВ "Марлакс".
При цьому суд з`ясував, що у відзиві на заяву Кредитора про відкриття провадження у справі про банкрутство Боржник не визнав заборгованість у розмірі 97 745,64 грн.
Щодо питання отримання Виконавцем коштів Боржника з депозитного рахунку Нотаріуса, місцевий господарський суд встановив таке.
Кредитор направив на електронну адресу Нотаріуса лист від 09.09.2025 №09/09-25/05-01 про необхідність перерахування грошових коштів з депозиту нотаріуса на поточний рахунок приватного виконавця в межах виконавчого провадження №77342830 для примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 12.10.2020 № 910/5893/20, стягувачем за яким є ТОВ "Марлакс", а боржником - ТОВ "ПГ Інвест".
У відповідь на лист Кредитора, на електронну пошту останнього надійшло повідомлення від Нотаріуса про направлення листа від 01.09.2025 № 215/02-23 (з чеком АТ "Укрпошти" про відправлення), за змістом якого представник ТОВ "Марлакс" має з`явитися до Нотаріуса для отримання грошових коштів.
Також ТОВ "Марлакс" 10.09.2025 отримано лист від Нотаріуса від 10.09.2025 №220/02-23, яким відмовлено у перерахуванні грошових коштів на поточний рахунок Виконавця.
У матеріалах справи міститься лист від 10.09.2025 № 77342830/3899, яким Виконавець повідомив Кредитора про стан виконання наказу Господарського суду м. Києва від 12.10.2020 №910/5893/20, згідно отриманих відомостей, станом на 10.09.2025 грошові кошти за ВП №77342830 від Нотаріуса не надійшли.
Суд першої інстанції встановив, що Нотаріус, приймаючи грошові кошти у депозит, не здійснила перевірку визначених у статті 537 ЦК України обставин, які є підставою для прийняття коштів, що свідчить про порушення діючого законодавства та про незаконний спосіб виконання зобов`язання Боржника перед Кредитором, тому, як наслідок, не може бути врахований судом як належне виконання та погашення заборгованості.
У цьому зв`язку судом з`ясовано, що Боржник, відповідно до рішення суду та відкритого виконавчого провадження, не забезпечив реальне виконання зобов`язання у виді погашення заборгованості на користь кредитора ТОВ "Марлакс". Водночас Нотаріус, отримавши кошти, повідомив Кредитора, але безпідставно відмовився передати грошові кошти Виконавцю, який відкрив виконавче провадження та діє в межах судового рішення, на підставі якого ТОВ "ПГ Інвест" визнано боржником.
За наведених обставин, місцевий господарський суд встановив, що в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували виконання Боржником взятих на себе зобов`язань за Договором, або ж докази погашення боргу, стягнутого рішенням суду від 13.08.2020 у справі №910/5893/20 в порядку примусового його виконання.
Відтак, у зв`язку з невиконанням Боржником рішення суду, кредитором було нараховано інфляційні втрати за період з 04.07.2022 по 04.07.2025 у розмірі 74789,41 грн, та 3% річних за той самий період у розмірі 22 956,20 грн.
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції 
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.09.2025, зокрема, відкрито провадження у справі № 910/8475/25 про банкрутство ТОВ "ПГ Інвест"; визнано грошові вимоги ТОВ "Марлакс" до боржника в розмірі 461 218, 04 грн; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів та процедуру розпорядження майном боржника; призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Мучінського Ігоря Дмитровича; вирішено інші процедурні питання.
Зазначену ухвалу суд першої інстанції мотивував тим, що заявлені до визнання грошові вимоги Кредитора підтверджені належними та допустимими доказами, зокрема судовим рішенням, а здійснене нарахування 3% річних та інфляційних втрат за весь час прострочення виконання Боржником грошового зобов`язання є правомірним та арифметично правильним.
У своїх висновках місцевий господарський суд керувався тим, що у Нотаріуса були відсутні правові підстави для прийняття від Боржника грошових коштів у розмірі 358 938,04 грн для виконання зобов`язання перед ТОВ "Марлакс", а, крім того, відмова Нотаріуса передати кошти Виконавцю є порушенням законодавства та перешкодою фактичному виконанню рішення суду.
При цьому відкриваючи провадження у справі про банкрутство ТОВ "ПГ Інвест", суд першої інстанції констатував, що внесення коштів на депозит нотаріуса без законних підстав не звільняє боржника від відповідальності і не припиняє виконавчого провадження, а підтверджує право кредитора вимагати примусового стягнення боргу, зокрема, через відкриття процедури банкрутства.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 08.12.2025 апеляційну скаргу ТОВ "ПГ Інвест" задоволено, ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.09.2025 у справі № 910/8475/25 скасовано, прийнято нове рішення, яким відмовлено ТОВ "Марлакс" у задоволенні заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "ПГ Інвест".
Апеляційний суд не погодився в цілому з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство Боржника, адже, взявши до уваги, що внесення коштів Боржником на депозит Нотаріуса свідчить про його платоспроможність, аргументував свої позицію тим, що викладені в зазначеній ухвалі висновки не відповідають фактичним обставинам та матеріалам справи, що є підставою для скасування цієї ухвали.
Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги 
Не погодившись зазначеною постановою, Кредитор (ТОВ "Марлакс") подав до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просив суд скасувати оскаржену постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.12.2025 та залишити в силі ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.09.2025 у цій справі.
Касаційну скаргу Кредитор мотивував підставами касаційного оскарження, які визначені пунктами 1, 3 частини другої статті 287 ГПК України та полягають у такому:
- застосуванні судом апеляційної інстанції норм статей 1, 39 КУзПБ та статей 537, 599 ЦК України без урахування висновків Верховного Суду щодо їх застосування у подібних правовідносинах, викладених (висновків) у постановах від 27.02.2019 у справі № 916/2600/16, від 22.10.2019 у справі №910/11946/18, від 10.09.2019 у справі №910/1067/19;
- відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, позаяк Північний апеляційний господарський суд у постанові від 23.12.2025 у справі № 910/5893/20 виснував, що внесення Боржником 358 938,04 грн у депозит Нотаріуса не є належним доказом виконанням судового рішення, а в оскарженій постанові від 08.12.2025 у цій справі, де сторони судового провадження є ідентичними, інший склад названого суду дійшов протилежного правового висновку, визнавши квитанцію про внесення грошових коштів у депозит нотаріуса підставою для висновку про відсутність неплатоспроможності Боржника.
Скаржник також доводить, що неправильне застосування судом апеляційної інстанції зазначених вище норм матеріального права зумовлене порушенням цим судом процесуальних норм, зокрема, з таких підстав:
- порушення вимог статті 86 ГПК України через ненадання належної оцінки доказам у справі, зокрема: квитанції № 17 Нотаріуса про прийняття у депозит грошових сум; відмові Нотаріуса перерахувати кошти Виконавцю; невиконаного Боржником ВП №77342830, відкритого на підставі наказу Господарського суду міста Києва у справі 910/5893/20; висновкам суду першої інстанції щодо відсутності підстав внесення коштів у депозит нотаріуса за положеннями статті 537 ЦК України;
- залишення поза увагою, що виконання зобов`язання фізичною особою ( ОСОБА_1 ) за відсутності доказів передачі цих коштів на баланс ТОВ «ПГ Інвест» порушує публічний порядок у сфері обігу готівки та податкового законодавства, а також, що відкрите виконавче провадження передбачає спеціальний порядок виконання, за яким належним способом добровільного виконання є внесення коштів на депозитний рахунок приватного виконавця;
- неврахування обставин ілюзорності депозиту, фантомності Боржника, а також порушення права на ефективний судовий захист та прав інших кредиторів.
Узагальнений виклад позиції інших учасників у справі
Боржник (ТОВ "ПГ Інвест") подав до касаційного суду відзив, у якому просив залишити касаційну скаргу ТОВ "Марлакс" без задоволення, а оскаржену постанову апеляційного суду залишити без змін як законну та обґрунтовану.
За змістом викладених у відзиві доводів Боржник загалом стверджує про нерелевантність наведеної скаржником практики Верховного Суду до спірних правовідносин у цій справі, що спростовує обґрунтованість підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України. Щодо іншої підстави касаційного оскарження Боржник зазначає, що скаржник не дотримується вимог пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України та не вказує щодо якої норми та в межах яких правовідносин Верховний Суд повинен сформувати практику.
Також Боржник вважає, що апеляційний суд в оскарженій постанові оцінив поведінку Боржника, яка свідчить про відсутність ознак неплатоспроможності (наявність коштів у сумі 358 938,04 грн, що достатньо для погашення заборгованості) та поведінку Кредитора, який з формальних підстав не хоче отримати кошти від Боржника (вимагає перерахування їх Виконавцю, всупереч приписам чинного законодавства, та навіть не хоче отримати перевищення задепонованої Боржником на його ім`я суми над сумою, що підлягає стягненню та може бути отримана Виконавцем).
У світлі зазначених обставин Боржник звертає увагу, що його намагання розрахуватись з Кредитором підтверджується такими встановленими судами фактичними обставинами: після отримання заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство Боржник здійснив перерахування коштів згідно реквізитів, вказаних у вимозі ТОВ «Марлакс»; після повернення коштів з рахунку Кредитора Боржник вніс кошти в депозит нотаріальної контори на ім`я ТОВ «Марлакс» в обсязі, що перевищує суму, визначену судом; Боржник повідомляв Кредитора про відкриття на його ім`я депозиту для отримання коштів на погашення боргу, встановленого судом. 
З наведених підстав Боржник переконує, що саме Кредитор (ТОВ «Марлакс») всіляким чином уникає отримання коштів з метою формального відкриття провадження у справі про банкрутство, всупереч фактичній можливості Боржника погасити заборгованість перед Заявником, що, своєю чергою, суперечить практиці Верховного Суду (постанови від 27.07.2023 у справі №910/12713/22, від 22.10.2019 у справі № 910/11946/18, від 10.09.2019 у справі №910/1067/19). 
Касаційне провадження
05.01.2026 до касаційного суду надійшла касаційна скарга ТОВ «Марлакс».
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.01.2026 для розгляду касаційної скарги у справі № 910/8475/25 визначено склад колегії суддів: Огороднік К. М. - головуючий, Жуков С. В., Картере В. І.
Ухвалою від 22.01.2026 Верховний Суд, серед іншого, залишив касаційну скаргу ТОВ «Марлакс» без руху, надав скаржнику строк для усунення недоліків.
На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 22.01.2026 до касаційного суду 27.01.2026 надійшла заява про усунення недоліків з додатками.
Ухвалою Верховного Суду від 12.02.2026, серед іншого, відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ТОВ "Марлакс" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.12.2025 у справі № 910/8475/25; призначено касаційну скаргу до розгляду на 11.02.2026 о 11:30.
10.03.2026 до суду касаційної інстанції надійшло клопотання ТОВ "Марлакс" про проведення судового засідання без участі скаржника.
Судове засідання 11.03.2026 відбулось за участю представника Боржжника (ТОВ "ПГ Інвест"), який надав пояснення щодо суті вимог та доводів касаційної скарги. 
Водночас оскільки явка представників сторін у судове засідання з розгляду касаційної скарги не є обов`язковою за законом і не визнавалася такою судом, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності інших учасників цієї справи чи їх повноважних представників.
Розгляд касаційної скарги і позиція Верховного Суду
Верховний Суд наголошує на тому, що відповідно до частини першої статті 300 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. 
Перевіривши наведені в касаційній скарзі Кредитора доводи в межах підстав оскарження та правильність застосування судами попередніх інстанцій норм права, Верховний Суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість оскарженої постанови з огляду на таке.
Об`єктом касаційного перегляду у цій справі є судові рішення, ухвалені судами попередніх інстанцій за результатом розгляду заяви Кредитора про відкриття провадження у справі про банкрутство Боржника.
Відповідно до частини першої статті 2 КУзПБ провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, ГПК України, іншими законами України.
За змістом наведених у статті 1 КУзПБ термінів, що вживаються для цілей цього Кодексу: 
грошовим зобов`язанням (боргом) є зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України; 
боржником, серед іншого, є юридична особа, неспроможна виконати свої грошові зобов`язання, строк виконання яких настав; 
кредитором, серед іншого, є юридична особа, яка має підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; 
конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника. 
Згідно з абзацом першим частини другої статті 8 КУзПБ право на звернення до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство мають боржник, кредитор. 
Стаття 34 КУзПБ унормовує, зокрема, порядок звернення до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство, зміст такої заяви та перелік додатків до неї.
Порядок відкриття провадження у справі про банкрутство регламентований статтею 39 КУзПБ, згідно абзацу першого частини першої якої перевірка обґрунтованості вимог заявника, а також з`ясування наявності підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство здійснюються господарським судом у підготовчому засіданні, яке проводиться в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Частиною шостою статті 39 КУзПБ унормовано, що господарський суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо: вимоги кредитора свідчать про наявність спору про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження; вимоги кредитора (кредиторів) задоволені боржником у повному обсязі до підготовчого засідання суду; заяву подано про порушення справи про банкрутство оптового постачальника електричної енергії. 
Системний аналіз статей 1, 8, 34, 39 КУзПБ свідчить, що завданням підготовчого засідання господарського суду у розгляді заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство є перевірка обґрунтованості вимог ініціюючого кредитора на предмет: 1) наявності між заявником і боржником грошового зобов`язання (у розумінні визначеного частиною першою статті 1 КУзПБ терміну); 2) встановлення наявності / відсутності спору про право; 3) встановлення обставин задоволення таких вимог до проведення підготовчого засідання у справі; 4) пред`явлення таких вимог до суб`єкта господарювання - оптового постачальника електричної енергії.
Наявність боргу при ініціюванні справи про банкрутство підтверджується доказами у відповідному обсязі та у порядку, передбаченому статтями 74, 76-77 ГПК України, виходячи із правової природи правовідносин, які виникли між боржником та його кредитором.
Водночас у питанні застосування приписів частини шостої статті 39 КУзПБ Верховний Суд сформулював низку правових висновків, що полягають у такому.
З огляду на важливі правові наслідки відкриття провадження у справі про банкрутство, які, крім заявника та боржника, стосуються невизначеного кола осіб - потенційних кредиторів боржника, ухваленню відповідного рішення суду має передувати системний аналіз обставин, пов`язаних із правовідносинами, з посиланням на які заявник обґрунтовує свої вимоги до боржника на підставі поданих доказів. Лише після з`ясування та перевірки таких обставин суд може встановити обґрунтованість вимог кредитора до боржника, а також наявність чи відсутність спору про право у цих правовідносинах, як передумови для відкриття провадження у справі (висновок Верховного Суду у постанові від 16.02.2021 у справі № 911/2042/20).
Законодавство не містить переліку будь-яких критеріїв для висновку про існування спору про право, тому в кожному конкретному випадку в залежності від змісту правовідносин суд повинен оцінити форму вираження відповідної незгоди учасників провадження на предмет існування спору (висновок Верховного Суду у постанові від 15.10.2020 у справі №922/1174/20).
Відсутність спору про право, в розрізі процедури банкрутства, полягає у відсутності неоднозначності у частині вирішення питань щодо сторін зобов`язання, суті (предмету) зобов`язання, підстави виникнення зобов`язання, суми зобов`язання та структури заборгованості, а також строку виконання зобов`язання тощо (висновок Верховного Суду у постанові від 13.08.2020 у справі № 910/4658/20).
Заперечення боржника щодо вимог заявника у вигляді позову, предметом якого є оспорення боржником обставин, на яких ґрунтуються вимоги кредитора, який подано до суду до подання заяви кредитора про відкриття провадження у справі про банкрутство беззаперечно свідчить про наявність спору про право, у розумінні положень частини шостої статті 39 КУзПБ (висновок Верховного Суду у постанові від 16.09.2020 у справі № 911/593/20).
Тобто, задля уникнення зловживання боржником своїми правами і створення спору заради спору, спрямованого на ухилення від відкриття провадження у справі про банкрутство, необхідною умовою оспорення в судовому порядку вимог ініціюючого кредитора є те, що таке оспорення має відбуватись до подання заяви кредитора про відкриття провадження у справі про банкрутство (висновок Верховного Суду у постанові від 10.11.2021 у справі №916/1101/21).
Водночас правова категорія «спір про право», яку з`ясовує суд у підготовчому засіданні перед відкриттям провадження у справі про банкрутство, може бути виражена як в процесуальній формі, про що свідчать судові акти, так і матеріально-правовій формі, що підтверджується юридичними фактами, які дозволяють зробити обґрунтований висновок про наявність суперечностей (розбіжностей) у складі вимог кредитора, а відтак відсутності можливості, на цій стадії судового провадження, встановити дійсний стан суб`єктивного права кредитора та кореспондуючого йому суб`єктивного обов`язку боржника (висновок Верховного Суду у постанові від 16.02.2021 у справі №911/2042/20).
З огляду на викладене, колегія суддів враховує сталу та послідовну практику Верховного Суду щодо застосування статті 39 КУзПБ, згідно якої встановлення відсутності спору про право щодо вимог ініціюючого кредитора є обов`язковою умовою для відкриття провадження у справі про банкрутство боржника.
При цьому наявність спору про право, згідно наведених вище правових висновків Верховного Суду, може бути виражена не лише у процесуальній формі (наявність позову, який поданий до ініціювання кредитором справи про банкрутство та предметом якого є оспорення боржником обставин, на яких ґрунтуються вимоги цього кредитора), а й в матеріально-правовій (відсутність можливості встановити дійсний стан суб`єктивного права кредитора та кореспондуючого йому суб`єктивного обов`язку боржника).
У справі, що розглядається, судами попередніх інстанцій встановлено, що заява ТОВ "Марлакс" про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "ПГ Інвест" обґрунтована неналежним виконанням Боржником своїх зобов`язань за Договором в частині оплати вартості отриманої електричної енергії, право вимоги за яким заявник набув на підставі договору про відступлення права вимоги від 17.04.2025 № 420072784/1.
Відповідна заборгованість була підтверджена рішенням Господарського суду міста Києва від 13.08.2020 у справі № 910/5893/20 та частково погашена у подальшому Боржником.
Водночас залишок заборгованості за вказаним рішенням суду станом на дату укладання договору про відступлення права вимоги (17.04.2025) та станом на звернення до суду складав 261 192,43 грн, з яких: 241 899, 40 грн - основного боргу, 12 194,80 грн - пеня, 7098,23 грн - інфляційні втрати.
При цьому судами встановлено, що Кредитор у заяві про відкриття провадження у справі про банкрутство Боржника, окрім судового збору та авансування витрат арбітражного керуючого, заявив грошові вимоги у загальній сумі 358 938,04 грн, з яких: 241 899,40 грн основного боргу за рішенням суду; 12 194,80 грн залишок несплаченої пені за рішенням суду; 22956,20 грн 3 % річних за невиконання рішення суду; 7 098,23 грн інфляційних втрат за рішенням суду; 74 789,41 грн інфляційних втрат за невиконання рішення суду.
Тобто, згідно з`ясовних судами обставин, окрім підтвердженої рішенням Господарського суду міста Києва від 13.08.2020 у справі № 910/5893/20 заборгованості у загальній сумі 261 192,43 грн, Кредитор заявив до визнання грошові вимоги у виді інфляційних втрат у розмірі 74 789,41 грн та 22 956,20 грн 3% річних за період з 04.07.2022 по 04.07.2025.
Однак, як встановив суд першої інстанції, Боржник у відзиві на заяву Кредитора не визнав заборгованість у розмірі 97 745,64 грн.
Крім того, згідно змісту судових рішень та наявних у справі процесуальних документів, Боржник стверджував, що його зобов`язання перед Кредитором, який ухилявся від прийняття коштів, було припиненим шляхом внесення 21.08.2025 коштів на депозит нотаріуса у порядку вимог статті 537 ЦК України. 
Кредитор, своєю чергою, заперечував факт припинення зобов`язання у означений спосіб, стверджуючи, що внесення коштів на депозит нотаріуса не є належним виконанням рішення суду у справі № 910/5893/20, зокрема, через зазначення нотаріусом мети, з якою внесено суму на депозит, що не відповідає підставі, за якою виникла така заборгованість.
Відтак спірним вбачається питання припинення зобов`язання Боржника перед Кредитором шляхом внесення коштів на депозит нотаріуса, що потребує від господарських судів належного дослідження питання правомірності такого внесення (наявності правових підстав, визначених статтею 537 ЦК України).
Своєю чергою, дослідження та правова оцінка вказаних обставин, на переконання Верховного Суду, має відбуватися у межах позовного провадження, а не у непозовному провадженні у підготовчому засіданні господарського суду у справі про банкрутство.
Такий висновок є цілком виправданим з точки зору того, що справи позовного провадження, окрім іншого, розглядаються та вирішуються господарським судом із застосуванням усього інструментарію позовного провадження, на відміну від спрощеного порядку розгляду заяв, скарг і клопотань в основній справі про банкрутство.
Більш того, обґрунтованість наведеного висновку у аспекті спірних правовідносин додатково пояснюється тим, що у справі № 910/5893/20 (предметом позову у якій є стягнення з ТОВ "ПГ Інвест" заборгованості, якою обґрунтовано заявлені у цій справі про банкрутство грошові вимоги ТОВ "Марлакс") 11.09.2025 ТОВ "ПГ Інвест" звернулося до суду зі заявою про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.
Отже, саме у межах справи № 910/5893/20 (позовного провадження) й підлягали встановленню обставини правомірності внесення коштів ТОВ "ПГ Інвест" на депозит Нотаріуса та припинення, у зв`язку з цим, зобов`язання Боржника перед Кредитором.
З відкритих відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.10.2025 (повна ухвала складена 22.10.2025) у справі № 910/5893/20 відмовлено у задоволенні заяви ТОВ "ПГ Інвест" про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.
Зважаючи на зазначене, станом на дату постановлення за результатом підготовчого засідання у цій справі оскарженої ухвали від 11.09.2025 (повна ухвала складена 15.09.2025), питання припинення відповідного зобов`язання шляхом внесення Боржником коштів на депозит Нотаріуса залишалося спірним та у подальшому такий спір підлягав вирішенню у позовному провадженню у справі №910/5893/20.
За таких обставин, наведені в ухвалі від 11.09.2025 у цій справі висновки суду першої інстанції про відсутність у Нотаріуса правових підстав для прийняття від Боржника грошових коштів для виконання зобов`язання перед ТОВ "Марлакс" в цілому були передчасними.
Більш того, відхилення місцевим господарським судом поданих Боржником скріншотів смс повідомлень від 07.08.2025 як неналежних доказів у розумінні положень статті 76 ГПК України свідчить про неврахування цим судом висновків Верховного Суду щодо питання визнання чи невизнання у якості належних та допустимих електронних доказів роздруківок електронного листування. Так у постанові від 21.06.2023 у справі № 916/3027/21 Велика Палата Верховного Суду наголосила, що повідомлення (з додатками), відправлені електронною поштою чи через застосункимесенджери, є електронним доказом, який розглядається та оцінюється судом відповідно до статті 86 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням у сукупності з іншими наявними у матеріалах справи доказами. Суд може розглядати електронне листування між особами у месенджері (як і будь-яке інше листування) як доказ у справі лише в тому випадку, якщо воно дає можливість суду встановити авторів цього листування та його зміст. Відповідні висновки щодо належності та допустимості таких доказів, а також обсяг обставин, які можливо встановити за їх допомогою, суд робить у кожному конкретному випадку із врахуванням всіх обставин справи.
Такі правові висновки є додатковим підтвердженням того, що без застосування усього інструментарію позовного провадження та належної правової оцінки усіх необхідних, зокрема у аспекті достатності, доказів, суд першої інстанції у спрощеному порядку розгляду заяви Кредитора про відкриття провадження у справі про банкрутство Боржника, дійшов передчасного висновку щодо відсутності підстав для внесення коштів ТОВ "ПГ Інвест" на депозит Нотаріуса.
Наведене зумовило й передчасність в цілому висновку місцевого господарського суду про наявність підстав для відкриття провадження у цій справі про банкрутство ТОВ "ПГ Інвест" у той час, коли питання припинення відповідного зобов`язання шляхом внесення Боржником коштів на депозит Нотаріуса залишалося спірним, тобто мав місце спір про право.
З огляду на зазначене, скасовуючи ухвалу суду першої інстанції від 11.09.2025 у цій справі, апеляційний господарський суд в оскарженій постанові обґрунтовано керувався відсутністю підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "ПГ Інвест".
Обґрунтованість такого висновку суду апеляційної інстанції підтверджується тим, що відсутність можливості встановити дійсний стан суб`єктивного права Кредитора та кореспондуючого йому суб`єктивного обов`язку Боржника є матеріально правовою формою вираження наявності спору про право у розумінні положень абзацу першого частини шостої статті 39 КУзПБ, що є самостійною підставою для відмови у відкритті провадження у справі про банкрутство.
Доводи касаційної скарги таких висновків не спростовують та фактично зводяться до незгоди з наданою апеляційним господарським судом оцінкою встановлених обставин справи та спонукання Верховного Суду до переоцінки доказів, що згідно з вимогами статті 300 ГПК України виходить за межі розгляду справи судом касаційної інстанції.
Аргументи скаржника щодо неврахування судом апеляційної інстанції правових висновків Верховного Суду, викладених у наведеній у скарзі низці постанов, не можуть бути взяті до уваги судом касаційної інстанції, оскільки відмінність застосування відповідних норм права у вказаних постановах та у цій справі зумовлена іншими встановленими судами фактичними обставинами справ та оціненими доказами, в залежності від яких й прийнято судові рішення. 
Таким чином, висновки суду апеляційної інстанції, з урахуванням встановлених у цій справі обставин та предмету судового розгляду, не суперечать висновкам Верховного Суду, на які містяться посилання Кредитора у касаційній скарзі. 
Порушень норм процесуального права, які є підставами для обов`язкового скасування оскаржених судових рішень, колегією суддів під час касаційного провадження не встановлено. 
Дійшовши в цілому зазначених вище висновків, Верховний Суд констатує, що оскаржена постанова апеляційного суду у цій справі є законною та обґрунтованою, а протилежні доводи скаржника - безпідставними.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Переглянувши у касаційному порядку в межах доводів та вимог касаційної скарги оскаржене судове рішення, Верховний Суд не встановив порушення та невірного застосування норм права, на які посилався скаржник.
Відповідно до статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
На підставі викладеного та беручи до уваги межі перегляду справи судом касаційної інстанції в порядку статті 300 ГПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги Кредитора та необхідність залишення постанови суду апеляційної інстанції від 08.12.2025 у цій справі без змін.
Розподіл судових витрат
У зв`язку з відмовою у задоволенні касаційної скарги, витрати зі сплати судового збору за її подання і розгляд залишаються за скаржником.

Керуючись статтями 240, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317, 332 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ :

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Марлакс" залишити без задоволення.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.12.2025 у справі № 910/8475/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя К. М. Огороднік 
Судді С. В. Жуков
В. І. Картере