УХВАЛА

26 лютого 2026 року
м. Київ

справа № 526/1775/14-ц
провадження № 61-1092св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 

Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Фаловської І. М.,

учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ;
відповідачі:  ОСОБА_2 , Гадяцька міська рада Полтавської області, 
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: відділ Держземагенства у Гадяцькому районі Полтавської області, Полтавська регіональна філія Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 01 грудня 2022 року у складі судді Тищенко Л. І. та постанову Полтавського апеляційного суду від 19 грудня 2023 року у складі колегії суддів 
Чумак О. В., Дряниці Ю. В., Пилипчук Л. І.,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2014 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 , Гадяцької міської ради Полтавської області, треті особи, які не заявляють самостійнних вимог щодо предмету спору: відділ Держземагенства у Гадяцькому районі Полтавської області, Полтавська регіональна філія Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» про визнання права власності на 1/2 частину будинковолодіння, розподіл будинковолодіння, скасування державного акта про право власності на земельну ділянку, виділення в користування та визнання права власності на 1/2 частину земельної ділянки.

Позов мотивовано тим, що з 03 жовтня 1981 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі. 21 грудня 2009 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірваний. 

У період шлюбу подружжям у АДРЕСА_1 збудовано будинок з господарськими будівлями, розташований на присадибній земельній ділянці площею 0,0599 га, яка пізніше була приватизована ОСОБА_2 . Будівництво будинку подружжя розпочало у 1982 році та закінчило у 1985 році. 

22 лютого 2013 року ОСОБА_2 вручив позивачці листа, в якому вимагав залишити будинок та заборонив користуватися присадибною земельною ділянкою, а пізніше замінив замки та знищив городину, яку вона посадила. Позивачка зазначала що відповідач не визнає за нею право власності на частину будинковолодіння та земельної ділянки, відмовляється добровільно здійснити розподіл будинковолодіння та присадибної земельної ділянки.

На підставі викладеного позивачка, уточнивши у травні 2015 року позовні вимоги, просила суд: 
- виділити в користування та визнати право власності за ОСОБА_1 1/2 частини будинковолодіння АДРЕСА_1 за варіантом № 1, 2 комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 27 квітня 2015 року № 15/16/17/18;
- виділити в користування та визнати право власності за ОСОБА_1 на 1/2 частину земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 599,00 кв. м за варіантом № 1 комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 27 квітня 2015 року № 15/16/17/18;
- виділити в користування та визнати право власності за ОСОБА_2 на 1/2 частину будинковолодіння АДРЕСА_1 . Полтавської області за варіантом № 1, 2 комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 27 квітня 2015 року № 15/16/17/18;
- зовнішні мережі газопостачання, водопостачання, електропостачання залишити у спільному користуванні співвласників;
- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію вартості виділених будівель та споруд;
- скасувати державний акт про право власності на земельну ділянку площею 
0,0599 га, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташовану за адресою: 
АДРЕСА_2 , виданого на ім`я ОСОБА_2 , 
у зв`язку з визнанням права власності на частину цієї земельної ділянки за 
ОСОБА_1 ;
- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати зі сплатою судового збору у розмірі 795,38 грн, за проведення комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи 4 736,00 грн, а також за проведення геодезичної зйомки у розмірі 1 100,00 грн.

Гадяцький районний суд Полтавської області рішенням від 16 червня 2015 року, залишеним без змін рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 22 липня 2015 року, позов ОСОБА_1 задовольнив частково.

Провів розподіл будинковолодіння між сторонами за варіантом № 1 відповідно до висновку комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 27 квітня 2015 року № 15/16/17/18.

Виділив у користування та визнав право власності за ОСОБА_1 на 1/2 частину будинковолодіння АДРЕСА_3 , (зафарбовану синім кольором у додатках № 2, 3 до висновку): 
- по житловому будинку: основна частина житлового будинку літ. « А-1»: коридор 
«1-1» площею 4,0 кв. м; санвузол « 1-2» площею 5,8 кв. м; коридор «1-3» площею 
5,2 кв. м; кімнату житлову «1-4» площею 7,1 кв. м; кімнату житлову «1-8» площею 
9,3 кв. м; кухня «1-9» площею 5,6 кв. м.;
- в основній частині житлового будинку літ. «А-1» виділяється площа 37,0 кв. м на суму 19 284,00 грн; 
- прибудова літ. «а» (тамбур І) площею 2,9 кв. м на суму 983,00 грн. 
- по іншим будівлям і спорудам: сарай у складі літ. «Б» на суму 5 502,00 грн; вбиральня літ. «В» на суму 1 141,00 грн; огорожа № 1 (дерев`яна з прозорами по металевих стовпах) на суму 133,00 грн; огорожа № 2 (дерев`яна суцільна по металевих стовпах) на суму 1 073,00 грн, огорожа № 3 (металева сітка по металевих стовпах) на суму 482,00 грн; хвіртка № 4 (металева по металевим стовпах) у спільному користуванні співвласників суму 139,00 грн; ворота № 5 (металеві по металевих стовпах) у спільному користуванні співвласників на суму 312,00 грн. Всього виділено майна на суму 8 782,00 грн.
Всього ОСОБА_1 на 1/2 частину будинковолодіння виділено будівлі та споруди на суму 29 049,00 грн., що на 4 949,00 грн менше, ніж повинно бути.

Виділив у користування та визнав право власності за ОСОБА_2 на 1/2 частину будинковолодіння АДРЕСА_4 , (зафарбовану жовтим кольором у додатках № 2, 3 до висновку):
- по житловому будинку: основна частина житлового будинку літ. «А-1»: кімната житлова «1-5» площею 8,2 кв. м; кімната житлова «1-6» площею 8,1 кв. м; кімната житлова «1-7» площею 24,5 кв. м.;
- в основній частині житлового будинку літ. «А-1» виділяється площа 40,8 кв. м на суму 21 264,00 грн.
- по іншим будівлям і спорудам: гараж у складі літ. «Б» на суму 12 201,00 грн; вхідний погріб у складі літ. «Б» на суму 3 524,00 грн; огорожа № 1 (дерев`яна з прозорами по металевих стовпах) на суму 259,00 грн; огорожа № 2 (дерев`яна суцільна по металевих стовпах) на суму 1 031,00 грн; огорожа № 3 (металева сітка по металевих стовпах) на суму 217,00 грн; хвіртка № 4 (металева по металевим стовпах) у спільному користуванні співвласників на суму 139,00 грн; ворота № 5 (металеві по металевих стовпах) у спільному користуванні співвласників на суму 312,00 грн. Всього виділено майна на суму 17 683,00 грн.

Всього ОСОБА_2 на 1/2 частину будинковолодіння виділив будівлі та споруди на суму 38 947,00 грн, що на 4 949,00 грн більше, ніж повинно бути.

За таким розподілом будинковолодіння ідеальні частки співвласників становлять у ОСОБА_1 43/100, у ОСОБА_2 57/100.

Зобов`язав ОСОБА_1 здійснити такі переобладнання: в стінах і перегородках між кімнатами «1-8» і «1-9»; «1-3» і «1-7» замурувати дверні отвори; між приміщеннями «1-1» і « 1-9» демонтувати перегородку і змістити її на 60 см, збільшивши площу кухні на 1,4 кв. м, площа кухні складатиме 7 кв. м в перегородці влаштувати двері; в коридорі «1-1» змістити вхідні двері з урахуванням зведення перегородки; між приміщеннями «1-3» і «1-8» демонтувати перегородку і влаштувати житлову кімнату площею 21,6 кв. м; між приміщеннями «1-4» і «1-3» розширити дверний проріз, підсиливши проріз балкою; обладнати квартиру АДРЕСА_5 самостійними системами опалення, газопостачання, водопостачання, електропостачання та каналізацією; 

Зобов`язав ОСОБА_2 здійснити такі переобладнання: між приміщеннями «1-5» 
і « 1-6» демонтувати перегородку і влаштувати житлову кімнату площею 16,3 кв. м; 
в приміщенні «1-7» площею 24,5 кв. м звести дві перегородки, переобладнавши житлову кімнату в кухню площею 9,7 кв. м; суміщений санвузол із ванною площею 
8,4 кв. м та передпокій 6,4 кв. м, влаштувати в зовнішній стіні вхідні двері; обладнати квартиру АДРЕСА_6 самостійними системами опалення, газопостачання, водопостачання, електропостачання та каналізацією.

Зовнішні мережі газопостачання, водопостачання, електропостачання залишив у спільному користуванні співвласників.

Визначив, що усі переустаткування житлового будинку необхідно робити відповідно до вимог ОСОБА_3 1- 5-2009 «Організація будівельного виробництва» і « Положення про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт».

Зазначив, що дозвіл на виконання будівельних робіт надається інспекціями ДАБК, на підставі затвердженої у встановленому порядку проектної документації, при наявності дозволу виконкому місцевої ради народних депутатів, газового господарства і пожежної інспекції.

Визначив, що інженерні системи опалення, водопостачання, каналізації, газопостачання та електропостачання кожної виділеної частки будівлі розробляються з ініціативи власників відповідними спеціалізованими установами та узгоджуються в органах місцевого самоврядування в установленому порядку. Вартість переобладнання визначається кошторисом на інженерні системи окремих квартир.

Стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 4 949,00 грн компенсації вартості виділених будівель та споруд.

Виділив у користування та визнав право власності за ОСОБА_1 на земельні ділянки площею 75,4 кв. м та 184,2 кв. м (у додатку № 3 до висновку експертизи зафарбовані синім кольором). Розміри меж земельної ділянки площею 75,4 кв. м у точках В-Г-Н-Л-Ї-К-В. Розміри меж земельної ділянки площею 184,2 кв. м у точках Д-Е-Є-Ж-М-З-І-С-Р-П-О-Д. Земельна ділянка співвласника квартири АДРЕСА_5 ОСОБА_1 площею 299,5 кв. м складається із чотирьох ділянок: площі 75,4 кв. м та 184,2 кв. м в особистому користуванні та площі 1,1 кв. м та 38,8 кв. м у спільному користуванні із співвласником квартири АДРЕСА_6 ОСОБА_2 .

Виділив у користування та визнати право власності за ОСОБА_2 на земельні ділянки площею 138,2 кв. м та 121,4 кв. м (у додатку № 3 до висновку експертизи зафарбовані жовтим кольором). Розміри меж земельної ділянки площею 138,2 кв. м у точках Г-Д-О-С-І- Ї-Л-Н-Г. Розміри меж земельної ділянки площею 121,4 кв. м у точках А-Б-З-М-Ж-А. Земельна ділянка співвласника квартири АДРЕСА_6 ОСОБА_2 площею 299,5 кв. м складається із чотирьох ділянок: площі 138,2 кв. м та 121,4 кв. м в особистому користуванні та площі 1,1 кв. м та 38,8 кв. м у спільному користуванні із співвласником квартири АДРЕСА_5 ОСОБА_1 .

Земельна ділянка, яка виділяється у спільне користування всіх співвласників площею 2,2 кв. м знаходиться в точках С-О-П-Р. Земельна ділянка, яка виділяється у спільне користування всіх співвласників площею 77,6 кв. м знаходиться в точках Б-В-К-Ї-І-З-Б. Межі порядку користування земельної ділянки на АДРЕСА_1 вказані в додатку №3 до висновку експертизи зафарбовані червоним кольором.

Скасував державний акт про право власності на земельну ділянку площею 0,0599 га, призначену для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд , розташовану на АДРЕСА_1 , серія ПЛ № 044867, виданий на ім`я ОСОБА_2 , у зв`язку з визнанням права власності на частину цієї земельної ділянки за ОСОБА_1 .

Стягнув із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати, а саме за сплачений судовий збір в розмірі 664,14 грн, за проведення комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи 3 954,56 грн.

Надходження заяви про перегляд за нововиявленими обставинами

У травні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про перегляд
за нововиявленими обставинами рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 16 травня 2015 у справі № 526/1775/14-ц, у якій просив переглянути рішення суду першої інстанції за нововиявленими обставинами, скасувати його та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Гадяцький районний суд Полтавської області ухвалою від 16 січня 2018 року заяву ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 16 червня 2015 року у цивільній справі 
№ 526/1775/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Гадяцької міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: відділ Держземагенства у Гадяцькому районі Полтавської області, Полтавська регіональна філія Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» 
про визнання права власності на 1/2 частину будинковолодіння, розподіл будинковолодіння, скасування державного акта про право власності на земельну ділянку, виділення в користування та визнання права власності на 1/2 частину земельної ділянки, задовольнив.

Скасував рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 16 червня 
2015 року у справі № 526/1775/14-ц у зв`язку з нововиявленими обставинами, призначив справу до розгляду.

Гадяцький районний суд Полтавської області ухвалою від 17 квітня 2018 року призначив додаткову комплексну судову будівельно-технічну експертизу та земельно-технічну експертизу.

24 січня 2019 року ОСОБА_1 звернулася із заявою про уточнення позовних вимог, 
в якій посилаючись на висновок додаткової комплексної судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної, оціночно-земельної та земельно-технічної експертизи від 20 вересня 2018 року № 860/861/862/863/1585-1586, просила суд:
- визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину будинковолодіння, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ; 
- виділити ОСОБА_1 у натурі, визнавши право власності на 1/2 частини житлового будинку, що розташований на АДРЕСА_1 як квартиру АДРЕСА_5 (припинивши право спільної часткової власності), згідно з висновком додаткової комплексної судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної, оціночно-земельної та земельно-технічної експертизи від 20 вересня 2018 року № 860/861/862/863/1585-1586, а саме: 
- у житловому будинку літ. «А-1»: коридор «1-1» площею 4,1 кв. м; санвузол «1-2» площею 5,8 кв. м; кімнату «1-3» площею 7,1 кв.м; коридор «1-7» площею 5,2 кв. м; кімнату «1-8» площею 9,2 кв. м; кухню «1-9» площею 5,6 кв. м. Площа, що виділяється, складає 37,0 кв. м, що на 1,65 кв. м менше ідеальної частини по основній частині житлового будинку літ. « А-1»;
- частину сараю з погребом літ. «Б», «б». 

Всього ОСОБА_1 виділити 1/2 частину будинковолодіння будівлі та споруди, вартість яких становить 27 683,00 грн та складає 9/20 частини, що на 3 361,50 грн менше, чим повинно бути.

Виділити ОСОБА_1 у натурі, визнавши право власності на 1/2 частину земельної ділянки, згідно із висновком додаткової комплексної судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної, оціночно-земельної та земельно-технічної експертизи 
від 20 вересня 2018 року №860/861/862/863/1585-1586 за варіантом № 1, а саме: 

- в особисте володіння дві земельні ділянки площею 293 кв. м;
- 1/2 земельної ділянки спільної власності площею 6,5 кв. м; межі першої земельної ділянки площею 162 кв. м проходять в точках А-Б-В-Г-Д-Е-Є-О-1-2-3-4-А; межі другої земельної ділянки площею 131 кв. м проходять в точках І-Ї-Й-К-Л-М-5-6-И-З-І; межі земельної ділянки спільної власності проходять в точках: Є-Е-Н-І-З-Ж-Є.

Виділити ОСОБА_2 у натурі, визнавши право власності на 1/2 частини житлового будинку, що розташований на АДРЕСА_1 , як квартиру АДРЕСА_5 (припинивши право спільної часткової власності), згідно з висновком додаткової комплексної судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної, оціночно-земельної та земельно-технічної експертизи від 20 вересня 2018 року № 860/861/862/863/1585-1586, а саме: 
- у житловому будинку літ. «А-1»: кімнату 1-4 площею 8,1 кв. м; кімнату 1- площею 7,9 кв. м; вітальню 1-6 площею 24,3 кв. м. Площа, що виділяється складає 40,3 кв. м;
- частину сараю з погребом літ. «Б», «б».

Виділити ОСОБА_2 у натурі, визнавши право власності на 1/2 частину земельної ділянки згідно з висновком додаткової комплексної судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної, оціночно-земельної та земельно-технічної експертизи від 20 вересня 2018 року № 860/861/862/863/1585-1586, а саме: 
- в особисте володіння дві земельні ділянки площею 293 кв. м;
- 1/2 земельної ділянки спільної часткової власності площею 6,5 кв. м; межі першої земельної ділянки площею 149 кв. м проходять у точках Е-Д-Г-В-Б-А-М-Л-Й-Ї-І-И-Е; межі другої земельної ділянки площею 144 кв. м проходять у точках Є-Ж-З-И-1-8-О; межі земельної ділянки спільної власності проходять у точках: Є-Е-Н-І-З-Ж-Є.

Спільно співвласникам:
- замурувати дверний отвір між приміщенням «1-6» та «1-7».
- розділити горище відповідно до варіанту розподілу житлового будинку;

Співвласнику квартири АДРЕСА_5 ОСОБА_1 : 
- замурувати дверний отвір між кухнею «1 -9» та їдальнею «1-8»;
-у коридорі «1-1» влаштувати перегородку таким чином, щоб отримати наступні приміщення площею 2,1 кв. м та 2,0 кв. м. У цій перегородці влаштувати дверний проріз з подальшим влаштуванням дверного блоку;
- для забезпечення вимог пункту 2.24 ДБН В.2.2-15-2005 розібрати перегородку
між отриманим приміщенням площею 2,1 кв. м та кухнею «1-9», отримавши кухню площею 7,7 кв. м;
- у стіні між санвузлом «1-2» і утвореним коридором площею 2,0 кв. м пробити частину дверного отвору. Над запланованим прорізом влаштувати несучі елементи (дерев`яний брусок, кутик, арматуру) та влаштувати дверний блок. Замурувати частину дверного прорізу між санвузлом «1-2» та утвореним приміщенням площею 2,1 кв. м;
- у стіні між санвузлом «1-2» і утвореним коридором площею 2,0 кв. м пробити частину дверного отвору. Над запланованим прорізом влаштувати несучі елементи (дерев`яний брусок, кутик, арматуру) та влаштувати дверний блок. Замурувати частину дверного прорізу між санвузлом «1-2» та утвореним приміщенням площею 2,1 кв. м.

Співвласнику квартири АДРЕСА_6 ОСОБА_2 :
- у приміщенні «1-6» на місці віконного отвору пробити дверний проріз
з подальшим влаштуванням дверного блоку;
- у приміщенні «1-6» влаштувати перегородки таким чином, щоб отримати наступні приміщення: кухню, площею 14,3 кв. м; суміщений санвузол, площею 6,3 кв. м; коридор, площею 2,37 кв. м.
- для забезпечення вимог пункту 2.24 ДБН В.2.2-15-2005 демонтувати перегородку
між приміщеннями «1-4» та «1-5», отримавши житлову кімнату площею 16,0 кв. м.;
- влаштувати вхід на горище для доступу до горищного простору.

Зовнішні мережі газопостачання, водопостачання та електропостачання залишити в спільному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію вартості виділених будівель та споруд в сумі 3 361,50 грн.

Скасувати державний акт про право власності на земельну ділянку площею
0,0599 га, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану на АДРЕСА_1 , серія ПЛ № 044867, виданий на ім`я ОСОБА_2 .

Короткий зміст судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій

Гадяцький районний суд Полтавської області рішенням від 01 грудня 2022 року, залишеним без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 19 грудня 
2023 року, позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнив.

Провів розподіл будинковолодіння за адресою: 
АДРЕСА_7 за варіантом № 1 відповідно до висновку додаткової комплексної судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної, оціночно-земельної та земельно-технічної експертизи № 860/861/862/863/1585-1586 від 20 вересня 
2018 року.
Виділив ОСОБА_1 у користування та визнав за нею право власності
на 1/2 частину будинковолодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , квартиру АДРЕСА_5 (зафарбовану у жовтий колір у додатку № 7 до висновку), а саме у житловому будинку літ. «А-1»: квартиру АДРЕСА_5 (див. жовтий колір у додатку № 7 до висновку): коридор «1-1», площею 4,1 кв. м; санвузол «1-2», площею 5,8 кв. м; кімнату «1-3», площею 7,1 кв. м; коридор «1-7», площею 5,2 кв. м; кімнату «1-8», площею 9,2 кв. м; кухню «1-9», площею 5,6 кв. м. Площа, що виділяється, складає 37,0 кв. м, що на 1,65 кв. м менше ідеальної частини за основною частиною житлового будинку літ. « А-1».

Щодо господарських будівель і споруд (додатки №№ 8, 9, 10) виділив частину сараю з погребом літ. «Б», «б».

Всього ОСОБА_1 виділив 1/2 частину будинковолодіння, будівлі та споруди, вартість яких становить 27 683,00 грн та складає 9/20 частини, що на 3 361,50 грн менше, ніж повинно бути.

Виділив ОСОБА_2 у користування та визнав за ним право власності на 1/2 частину будинковолодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , квартиру АДРЕСА_6 (зафарбовану у блакитний колір
у додатку № 7 до висновку, а саме у житловому будинку літ. «А-1»: кімнату «1-4», площею 8,1 кв. м; кімнату «1-5», площею 7,9 кв. м; вітальню «1-6», площею 24,3 кв. м. Площа, що виділяється, складає 40,3 кв. м, що на 1,65 кв. м більше ідеальної частини за основною частиною житлового будинку літ. «А-1».

Щодо господарських будівель і споруд (додаток № 8, 9, 10) виділив частину сараю
з погребом літ. «Б», «б».

Всього ОСОБА_2 виділив 1/2 частину будинковолодіння, будівлі та споруди, вартість яких становить 34 406,00 грн та складає 11/20 частини, що на 3 361,50 грн більше, ніж повинно бути.

Зобов`язав здійснити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 такі переобладнання: 1) спільно замурувати дверний отвір між приміщенням «1-6» та «1-7»; 2) розділити горище відповідно до варіанту розподілу житлового будинку; 3) співвласнику квартири АДРЕСА_6 ОСОБА_2 влаштувати вхід на горище для доступу до горищного простору.

Зобов`язав ОСОБА_1 здійснити такі переобладнання: 1) замурувати дверний отвір між кухнею «1 -9» та їдальнею «1-8»; 2) у коридорі «1-1» влаштувати перегородку таким чином, щоб отримати приміщення площею 2,1 кв. м та 2,0 кв. м. У цій перегородці влаштувати дверний проріз з подальшим влаштуванням дверного блоку; 3) для забезпечення вимог пункту 2.24 ДБН В.2.2-15-2005 розібрати перегородку між отриманим приміщенням площею 2,1 кв. м та кухнею «1-9», отримавши кухню площею 7,7 кв. м; 4) у стіні між санвузлом «1-2» і утвореним коридором площею 2,0 кв. м пробити частину дверного отвору. Над запланованим прорізом влаштувати несучі елементи (дерев`яний брусок, кутик, арматуру) та влаштувати дверний блок. Замурувати частину дверного прорізу між санвузлом «1-2» та утвореним приміщенням площею 2,1 кв. м; 5) для забезпечення вимог пункту 2.24 ДБН В.2.2-15-2005 демонтувати перегородку між їдальнею «1-8» і коридором «1-7» та демонтувати частину стіни між коридором «1-7» та кімнатою «1-3», отримавши житлову кімнату загальною площею 21,5 кв. м.

Зобов`язав ОСОБА_2 здійснити такі переобладнання: 1) у приміщенні «1-6» на місці віконного отвору пробити дверний проріз із подальшим влаштуванням дверного блоку; 2) у приміщенні «1-6» влаштувати перегородки таким чином, щоб отримати наступні приміщення: 2) кухню, площею 14,3 кв. м; суміщений санвузол, площею 6,3 кв. м; коридор, площею 2,37 кв. м; 3) для забезпечення вимог пункту 2.24 ДБН В.2.2-15-2005 демонтувати перегородку між приміщеннями «1-4» та «1-5», отримавши житлову кімнату площею 16,0 кв. м.

Зовнішні мережі газопостачання, водопостачання та електропостачання залишив у спільному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Стягнув із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію вартості виділених будівель та споруд в сумі 3 361,50 грн.

Скасував державний акт про право власності на земельну ділянку площею
0,0599 га, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану на АДРЕСА_1 , серія ПЛ № 044867, виданий на ім`я ОСОБА_2 .

Виділив у користування та визнав право власності за ОСОБА_1 на земельні ділянки на АДРЕСА_1 відповідно
до висновку додаткової земельно-технічної експертизи № 2188 від 17 січня
2019 року по варіанту № 1 (додатку № 2 до висновку), а саме: дві земельні ділянки загальною площею 293 кв. м (162 кв. м - 131 кв. м); 1/2 земельної ділянки спільної власності площею 6,5 кв. м (13,0/2). Межі першої земельної ділянки площею 162 кв. м проходять в точках: А-Б-В-Г-Д-Е-Є-О-1-2-3-4-А. Межі другої земельної ділянки площею 131 кв. м проходять в точках:І-Ї-Й-К-Л-М-5-6-И-3-1.

Виділив у користування та визнав право власності за ОСОБА_2 на земельні ділянки на АДРЕСА_1 відповідно
до висновку додаткової земельно-технічної експертизи № 2188 від 17 січня
2019 року за варіанту № 1 (додатку № 2 до висновку), а саме: дві земельні ділянки загальною площею 293 кв. м (149 кв. м та 144 кв. м); 1/2 земельної ділянки спільної власності площею 6,5 кв. м (13,0/2). Межі першої земельної ділянки площею 149 кв. м проходять у точках: Е-Д-Г-В-Б-А-М-Л-К-Й-Ї-І-И-Е. Межі другої земельної ділянки площею 144 кв. м проходять у точках: Є-Ж-З-И-1-8-О-Є. Межі земельної ділянки спільної власності проходять у точках: Є-Е-Н-І-З-Ж-Є.

Стягнув із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати, що складаються із судового збору в сумі 290,49 грн, за проведення комплексної судової експертизи в розмірі 3 954,56 грн, за проведення додаткової комплексної судової експертизи у розмірі 6 864,00 грн.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

19 січня 2024 року ОСОБА_2 подав до Верховного Суду касаційну скаргу
на рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 01 грудня 2022 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 19 грудня 2023 року у цій справі, в якій заявник, посилаючись на неправильне судом судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 01 грудня 2022 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 19 грудня 2023 року і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі заявник посилається на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, зокрема зазначає, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду 
від 19 грудня 2019 року у справі № 905/381/19, від 12 лютого 2020 року у справі 
№ 725/1776/18, від 19 травня 2021 року у справі № 501/2148/17, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
Провадження у суді касаційної інстанції

Верховний Суд ухвалою від 05 лютого 2024 року відкрив касаційне провадження у справі за поданою касаційною скаргою.

Підставами відкриття касаційного провадження є пункт 1 частини другої статті 
389 ЦПК України.

У лютому 2024 року справа надійшла до Верховного Суду. 

Аргументи інших учасників справи 

У відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_1 просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до них матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про закриття касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

За змістом положень статті 55 Конституції України права і свободи людини 
і громадянина захищаються судом. 

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини другої).

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури 
у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року у справі 
№ 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур.

У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же статті ЦПК України.

Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав для касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах та справах з ціною позову, 
що не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, лише у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним (зокрема, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу), має гарантувати право на остаточне та обов`язкове до виконання судове рішення, сприяти дотриманню розумного строку розгляду справи, а також визначеності й стабільності у цивільних правовідносинах.

Частиною дев`ятою статті 19 ЦПК України встановлено, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» передбачено, що у 2024 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць з 01 січня 2024 року установлено в розмірі (на час подання касаційної скарги) 2 684,00 грн.

Предметом спору у цій справі є вимоги про визнання права власності на 1/2 частину будинковолодіння, виділ у натурі спільного майна подружжя, зобов`язання здійснити переобладнання будинковолодіння та скасування державного акта про право власності на земельну ділянку. Звертаючись із позовною заявою до суду, позивачка вказала ціну позову у розмірі 24 000,00 грн. 

Відповідно до висновку додаткової комплексної судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної, оціночно-земельної та земельно-технічної експертизи 
від 20 вересня 2018 року № 860/861/862/863/1585-1586 ринкова вартість будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 , на час проведення експертизи з урахуванням ринкової вартості земельної ділянки площею 599 кв. м складає 440 790,00 грн.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається, зокрема, у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Ціна позову у цій справі станом на 01 січня 2024 року не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028,00 х 250 = 671 000,00).

Згідно із частиною третьою статті 274 ЦПК України під час вирішення питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, 
в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

У частині четвертій статті 274 ЦПК України передбачено, що в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Стосовно позовних вимог немайнового характеру щодо зобов`язання здійснити переобладнання будинковолодіння та скасування державного акта про право власності на земельну ділянку, то ця справа є справою незначної складності та не є справою, яка підлягає розгляду за правилами загального позовного провадження, виключний перелік яких передбачений частиною четвертою статті 274 ЦПК України.

Верховний Суд дослідив та взяв до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановив випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, які б свідчили про необхідність перегляду судових рішень у цій справі у касаційному порядку.

Тому відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України справа не підлягає касаційному оскарженню.

Доводів щодо наявності підстав для відкриття касаційного провадження у справі відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України заявником ОСОБА_2 у касаційній скарзі не наведено.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно 
до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення. Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення. 

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі - Суд) згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно 
до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року, «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року)).

Суд вказує, що важко погодитися з тим, що Верховний Суд, у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволяло йому відфільтровувати справи, що надходять на розгляд до нього, зобов`язаний враховувати помилки, яких припустилися суди нижчої інстанції при визначенні того, чи надавати доступ до нього. Ухвалення іншого рішення могло б суттєво завадити роботі Верховного Суду і унеможливило 
б виконання Верховним Судом своєї особливої ролі. У практиці Суду вже підтверджувалося, що повноваження Верховного Суду визначати свою юрисдикцію не можуть обмежуватися у такий спосіб (пункт 122 рішення у справі «Zubac v. Croatia» (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року)).

Відповідно до статті 396 ЦПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо: 1) після відкриття касаційного провадження особа, яка подала касаційну скаргу, заявила клопотання про відмову від скарги, за винятком випадків, коли є заперечення інших осіб, які приєдналися до касаційної скарги; 2) після відкриття касаційного провадження виявилося, що касаційну скаргу не підписано, подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, або підписано особою, яка не має права її підписувати; 3) після відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом першої чи апеляційної інстанції питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося; 4) після відкриття касаційного провадження виявилося, що Верховний Суд у своїй постанові вже викладав висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, або відступив від свого висновку щодо застосування норми права, наявність якого стала підставою для відкриття касаційного провадження, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку, коли Верховний Суд вважає за необхідне відступити від такого висновку). Якщо ухвала про відкриття касаційного провадження мотивована також іншими підставами, за якими відсутні підстави для закриття провадження, касаційне провадження закривається лише в частині підстав, передбачених цим пунктом; 5) після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.

Про закриття касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 травня 2019 року у справі № 761/10509/17 (провадження № 14-53цс19) сформулювала правову позицію, згідно з якою, якщо касаційна скарга прийнята до провадження суду касаційної інстанції помилково, то касаційне провадження у справі належить закрити. Вказана правова позиція підлягає застосуванню до процесуальних правовідносин, що виникли під час розгляду цієї касаційної скарги.

Верховний Суд також зазначає, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. 

Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (рішення Європейського суду з прав людини від 20 травня 2010 року у справі «Пелевін проти України», заява № 24402/02).

Право на касаційне оскарження не є безумовним, а тому встановлення законодавцем процесуальних передумов щодо доступу до касаційного суду не є обмеженням в отриманні судового захисту, оскільки це викликано виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати сталість та єдність судової практики, а не можливість проведення «розгляду заради розгляду».

З огляду на те, що Верховний Суд ухвалою від 05 лютого 2024 року відкрив касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_2 на судове рішення, ухвалене у малозначній справі, яке не підлягає касаційному оскарженню, і наявність випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, ОСОБА_2  не обґрунтував, а судом не встановлено, відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 01 грудня 2022 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 19 грудня 2023 року підлягає закриттю. 

Аналогічний висновок викладено в ухвалах Верховного Суду від 06 березня 2025 року у справі № 203/1012/23 (провадження № 61-18396св23), від 01 липня 2025 року у справі № 642/3965/20 (провадження № 61-15891св23).

Керуючись статтями 394, 396, 400 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Закрити касаційне провадження у справі № 526/1775/14-ц за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 01 грудня 2022 року та постанову Полтавського апеляційного суду 
від 19 грудня 2023 року.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Сердюк

С. О. Карпенко 

І. М. Фаловська