УХВАЛА
08 квітня 2026 року
м. Київ
справа № 336/5984/17
провадження № 61-2892ск26
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Черняк Ю. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та представника ОСОБА_7, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 - адвоката Грецова Андрія Володимировича, на постанову Запорізького апеляційного суду від 29 жовтня 2025 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району як орган опіки та піклування, про усунення перешкод у здійсненні права власності, виселення,
ВСТАНОВИВ:
У жовтні 2017 року Акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» (далі - АТ «ПУМБ») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району як орган опіки та піклування, про усунення перешкод у здійсненні права власності, виселення.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 жовтня 2023 року у задоволенні позову АТ «ПУМБ» відмовлено. 
Постановою Запорізького апеляційного суду від 20 лютого 2024 року апеляційну скаргу АТ «ПУМБ» залишено без задоволення. Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 жовтня 2023 року залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 15 січня 2025 року касаційну скаргу АТ «ПУМБ» задоволено частково. Постанову Запорізького апеляційного суду від 20 лютого 2024 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (провадження № 61-3798св24).
Постановою Запорізького апеляційного суду від 29 жовтня 2025 року апеляційну скаргу АТ «ПУМБ» задоволено частково. Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 жовтня 2023 року скасовано. Позов АТ «ПУМБ» задоволено частково. Виселено ОСОБА_7 з будинку 
АДРЕСА_1 з наданням іншого постійного житлового приміщення: квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 30.8 кв.м, житловою площею 18,2 кв.м.
Виселено ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 з будинку АДРЕСА_1 без надання іншого житла. Вирішено питання розподілу судових витрат. 
03 березня 2026 року до Верховного Суду через засоби поштового зв`язку ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та представник ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 - адвокат Грецов А. В., подали касаційну скаргу, в якій просять постанову Запорізького апеляційного суду від 29 жовтня 2025 року скасувати, справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції. 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 березня 2026 року справу розподілено судді-доповідачеві Сакарі Н. Ю., судді, які входять до складу колегії: Осіян О. М., Ступак О. В.
Ухвалою Верховного Суду від 16 березня 2026 року заяву про самовідвід
суддів Сакари Н. Ю., Осіяна О. М. задоволено. Відведено суддів: Сакару Н. Ю., Осіяна О. М., від участі у розгляді вищезаначеної справи. Справу № 336/5984/17 передано на повторний автоматизований розподіл, для заміни відведених суддів Сакари Н. Ю., Осіяна О. М.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 березня 2026 року справу розподілено судді-доповідачеві Синельникову Є. В., судді, які входять до складу колегії: Шипович В. В., Ступак О. В.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 березня 2026 року, у зв`язку з обранням до Великої Палати Верховного Суду судді Ступак О. В. для розгляду касаційної скарги визначено склад суду: суддя-доповідач: Синельников Є. В., судді, які входять до складу колегії: Шипович В. В., Сердюк В. В.
Ухвалою Верховного Суду від 23 березня 2026 року заяви суддів Верховного Суду Синельникова Є. В., Шиповича В. В. про самовідвід задоволено. Відведено суддів Верховного Суду Синельникова Є. В., Шиповича В. В. від розгляду вищезазначеної справи. Передано справу № 336/5984/17 для проведення повторного автоматизованого розподілу.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 березня 2026 року справу розподілено судді-доповідачеві Черняк Ю. В., судді, які входять до складу колегії: Пророк В. В., Сердюк В. В.
1. Касаційна скарга ОСОБА_6 , ОСОБА_2 та представника ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 - адвоката Грецова А. В., подана з пропуском строку на касаційне оскарження судового рішення.
До касаційної скарги заявниками та представником заявників додано клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення з посиланням на те, що строк пропущено з поважних причин, оскільки повний текст постанови суду апеляційної інстанції від 29 жовтня 2025 року отримано ними лише 04 лютого 2026 року, під час ознайомлення із матеріалами справи. 
Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження.
Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
У пункті 5 частини першої статті 183 ЦПК України зазначено, що будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити підстави заяви (клопотання, заперечення).
Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, - за наявності.
З урахуванням наведеного, доводи заявників щодо поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження не можна визнати поважними, оскільки не надано доказів отримання повного тексту судового рішення у зазначену ними дату. 
Обов`язок подати касаційну скаргу у передбачений статтею 390 ЦПК України строк покладено саме на учасника справи, а отримання судового рішення пізніше може свідчити про штучне збільшення строку для оскарження. Крім того, відповідно до даних Єдиного державного реєстру судових рішень постанову суду апеляційної інстанції від 29 жовтня 2025 року було оприлюднено 25 листопада 2025 року.
Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).
Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі, як правова визначеність.
Згідно частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.
2. Також подана касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції до розгляду та не може бути вирішено питання про відкриття касаційного провадження з таких підстав.
Як убачається із прохальної частини касаційної скарги, заявники просять скасувати постанову суду апеляційної інстанції, а справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції, що не узгоджується з нормами статті 409 ЦПК України. 
За таких обставин, заявникам необхідно уточнити вимоги касаційної скарги відповідно до норм статті 409 ЦПК України та надати її копію для всіх осіб, які беруть участь у справі.
3. Крім того, за подання касаційної скарги заявниками сплачено судовий збір у меншому розмірі, ніж це встановлено законом.
Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».
Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Станом на 01 січня 2017 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був встановлений у розмірі 1 600 грн. 
Згідно з підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру (виселення), яка подана юридичною особою, ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру (частина третя статті 6 Закону України «Про судовий збір»).
Із оскаржуваних судових рішень убачається, що АТ «ПУМБ» заявило позовні
вимоги про виселення до семи осіб: ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
ОСОБА_2 .
Під час тлумачення терміну «вимога» в такому разі має враховуватися, крім предмета та підстави позову, також суб`єктний склад правовідносин (кількість співвідповідачів). Отже, навіть за умови пред`явлення однорідних вимог немайнового характеру, пов`язаних між собою однією і тією ж підставою виникнення та поданими доказами, судовий збір щодо кожного відповідача слід визначати окремо.
Вказане узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня
2023 року у справі № 758/5118/21 (провадження № 61-5554сво23).
Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду касаційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви в розмірі оспорюваної суми, але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за позовними заявами майнового характеру, а у справах, в яких предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав (крім права власності на майно), відшкодування шкоди здоров`ю (крім моральної шкоди), - не більше
5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, таким чином
(1 600 грн*7)*200% = 22 400 грн).
Заявниками сплачено судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 3 200 грн.
Отже, ураховуючи характер спору та клопотання у скарзі про скасування судового рішення у повному обсязі, заявникам необхідно доплатити судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 19 200 грн.
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у Печерському районі, код ЄДРПОУ: 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, номер рахунку отримувача (стандарт ІВАN): UA288999980313151207000026007, ККДБ: 22030102, найменування платежу: «Судовий збір (Верховний Суд, 055)», символ звітності банку: 207.
На підтвердження сплати судового збору до Верховного Суду необхідно надати докази про сплату судового збору або документи, що підтверджують підстави звільнення від його сплати відповідно до закону.
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу. 
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
Визнати наведені ОСОБА_6 , ОСОБА_2 та представником ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 - адвоката Грецова Андрія Володимировича, підстави для поновлення строку на касаційне оскарження постанови Запорізького апеляційного суду від 29 жовтня 2025 року неповажними.
Касаційну скаргу ОСОБА_6 , ОСОБА_2 та представника ОСОБА_7, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 - адвоката Грецова Андрія Володимировича, на постанову Запорізького апеляційного суду від 29 жовтня 2025 року залишити без руху.
Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
Роз`яснити, що у випадку, якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що її вручено й особі, яку він представляє.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.
Ухвала оскарженню не підлягає. 

Суддя Ю. В. Черняк