УХВАЛА

13 лютого 2026 року 
м. Київ

справа № 340/2643/25
адміністративне провадження № К/990/5848/26 
Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Ханової Р. Ф.
перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області 
на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2025 року
та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2025 року
у справі №340/2643/25
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Світловодський маслосирзавод» 
до Головного управління ДПС у Кіровоградській області 
про скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:
10 лютого 2026 року на адресу Верховного Суду вдруге надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2025 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2025 року у справі №340/2643/25, предметом спору в якій є визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Кіровоградській області №00028950707 (форма Р) від 21 березня 2025 оку, яким збільшено суму грошового зобов`язання позивача за платежем податок на прибуток підприємств (код платежу 11021000) на 19 839 050,00 гривень, у т.ч.: 15 871 240,00 гривень сума податкового зобов`язання та штрафні санкції 3 867 910,00 гривень; визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Кіровоградській області №00028960707 (форма Р) від 21 березня 2025 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання позивача за платежем податок на додану вартість (код платежу 14010100) на 7 883 611,00 гривень, у т.ч.: 6 306 889,00 0,00 гривень податкове зобов`язання та штрафні санкції 1 576 722,00 гривень; визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Кіровоградській області №00028980707 (форма ПС) від 21 березня 2025 року, яким нараховано адміністративні штрафи та інші штрафні (фінансові) санкції (код платежу 21981103) на 1020,00 гривень; визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Кіровоградській області №00029010707 (форма В4) від 21 березня 2025 року, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на 30 172, 00 гривень.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2025 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2025 року, позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Кіровоградській області: №00028950707 (форма Р) від 21 березня 2025 року на загальну суму 19 839 050,00 гривень, у т.ч.: 15 871 240,00 гривень сума податкового зобов`язання з податку на прибуток та штрафних санкцій у сумі 3 867 910,00 гривень; №00028960707 (форма Р) від 21 березня 2025 року на загальну суму 7 410 876, 25 гривень в частині завищення суми податкового кредиту з ПДВ на суму 5 928 701,00 гривень та штрафних санкцій на суму 1482 175,25 гривень; №00029010707 (форма В4) від 21 березня 2025 року, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на суму 30 172,00 гривень; №00028980707 (форма ПС) від 21 березня 2025 року на загальну суму штрафних санкцій у розмірі 1020 гривень. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
При вирішенні питання про наявність підстав до відкриття касаційного провадження за означеною скаргою, Верховний Суд виходить з такого.
Статтею 328 КАС України передбачено право на касаційне оскарження.
Частиною першою статті 328 КАС України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Стаття 330 КАС України містить вимоги щодо форми та змісту касаційної скарги.
Так, відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 КАС України в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 4 частини четвертої статті 328 КАС України в касаційній скарзі зазначається в чому полягає порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень). Зокрема, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо не дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому, на думку скаржника, останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.
Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України.
У поданій касаційній скарзі, податковий орган, як на підставу для касаційного оскарження судового рішення, посилається зокрема на пункти 1, 4 частини четвертої статті 328 КАС України.
Щодо оскарження податкового повідомлення-рішення від 21 березня 2025 року №00028950707 скаржник як на підставу касаційного оскарження посилається на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України, зазначаючи, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували положення пункту 44.1 та пункту 134.1.1 Податкового кодексу України без урахування правових висновків, викладених у постановах Верховний Суд від 04 липня 2022 року у справі №816/4509/15 та від 15 липня 2022 року у справі №808/9004/15, прийнятих у подібних правовідносинах.
Щодо оскарження податкового повідомлення-рішення від 21 березня 2025 року №00028960707 скаржник посилається на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України та зазначає про неправильне застосування судами попередніх інстанцій положень пунктів 198.1, 198.6 та 201.10 Податкового кодексу України без урахування правового висновку, викладеного у постанові Верховний Суд від 17 грудня 2020 року у справі №826/6821/13-а.
Верховний Суд зауважує, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; висновку судів, який суперечить позиції Верховного Суду; обґрунтування, в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).
При цьому недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права, обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними.
Подібність правовідносин означає, зокрема подібність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи. При цьому, обставини, які формують зміст таких правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, самі по собі не формують подібності правовідносин, важливими факторами є також доводи і аргументи сторін, які складають межі судового розгляду справи.
Верховний Суд зауважує, що скаржником не доведено подібність правовідносин у справах, аналіз висновків судів попередніх інстанцій у цій справі і у наведених скаржником судових рішеннях суду касаційної інстанції свідчить про те, що вони ґрунтуються на конкретних фактичних обставинах справи, які залежать від їх повноти, характеру, об`єктивності, юридичного значення. Посилання на постанови Верховного Суду у скарзі зроблено без аналізу та врахування обставин справ, за яких суд касаційної інстанції зробив ці висновки.
Скаржником не обґрунтовано, в чому полягало неправильне застосування норм матеріального права, які висновки судів попередніх інстанцій суперечать висновкам Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах.
Щодо оскарження податкового повідомлення-рішення від 21 березня 2025 року №00029010707 заявник як на підставу касаційного оскарження посилається на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України, зазначаючи про неправильне застосування судами попередніх інстанцій положень пунктів 200.1 та 200.4 Податкового кодексу України.
Водночас у касаційній скарзі не наведено постанови Верховного Суду, у якій викладено висновок щодо застосування зазначених норм права у подібних правовідносинах, що є обов`язковою умовою для обґрунтування підстав касаційного оскарження відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України.
Щодо оскарження податкового повідомлення-рішення від 21 березня 2025 року №00028980707 заявник як на підставу касаційного оскарження посилається на пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС у поєднанні з частиною другою статті 353 КАС України та зазначає, що суди попередніх інстанцій не дослідили зібрані у справі докази.
Пунктом 1 частини другої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1-3 частини четвертої статті 328 цього Кодексу.
Тобто, при посиланні на пункт 1 частини другої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України (посилання на недослідження обставин справи) скаржником мають бути обґрунтовані заявлені підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 2, 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, а наслідком касаційного розгляду має бути направлення справи на новий судовий розгляд.
Касаційна скарга не містить обґрунтовані підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 2, 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
В цілому доводи заявника зводяться до цитування норм права, що регулюють спірні правовідносини і опису встановлених судами у цій справі обставин та їх переоцінки, із загальним посиланням, що судом апеляційної інстанції рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, що не є належним правовим обґрунтуванням підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України та виходить за межі повноважень касаційного суду.
Загальне посилання на ухвалення судом апеляційної інстанцій рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, не є належним правовим обґрунтуванням підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України.
Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Також слід зауважити, що з урахуванням внесених до КАС України змін, які набрали чинності 8 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
При цьому, такий недолік касаційної скарги зумовлює її повернення одноособово суддею, без аналізу колегією суддів дотримання решти вимог, визначених статтею 330 КАС України.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
За таких обставин, касаційна скарга Головного управління ДПС у Кіровоградській області підлягає поверненню, як така, що не містить підстав касаційного оскарження.
На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 243, 328, 330, 332, 359 КАС України, Суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2025 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2025 року у справі №340/2643/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Світловодський маслосирзавод» до Головного управління ДПС у Кіровоградській області про скасування податкового повідомлення-рішення - повернути заявнику.
Роз`яснити заявнику касаційної скарги, що її повернення не позбавляє права повторного звернення до Верховного Суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя	Р.Ф. Ханова