УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2026 року
м. Київ
справа № 190/1091/25
провадження № 51-702ск26
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_4 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 27 січня 2026 щодо ОСОБА_5 .
Обставини справи
1. Ухвалою Покровського міського суду Дніпропетровської області від 16 жовтня 2025 року, 
ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительку с. Троїцьке Дніпропетровської області, 
обвинувачену у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 366 Кримінального кодексу України (далі - КК) звільнено від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК, а кримінальне провадження відносно неї закрито. 
2. Ухвалою апеляційного суду вказану ухвалу залишено без змін.
3. ОСОБА_5 обвинувачувалася в тому, що 16 липня 2015 року у приміщенні Троїцької сільської ради П`ятихатського району, Дніпропетровської області, яке розташоване за адресою: Дніпропетровська область, П`ятихатський район, с. Троїцьке, вул. Центральна, буд. № 46, перебуваючи на посаді голови Троїцької сільської ради П`ятихатського району Дніпропетровської області, в ході складання заповіту від імені спадкодавця ОСОБА_4 , за яким остання заповідала ОСОБА_6 , земельну ділянку (паї № 526, 527) площею 20.750 га, розташовану на території Троїцької сільської ради П`ятихатського району Дніпропетровської області, власноручно внесла завідомо неправдиві відомості до тексту офіційного документу - заповіту, а саме: виконала у заповіті, що був складений у двох примірниках, запис від імені ОСОБА_4 про ознайомлення її з заповітом та від імені останньої здійснила її підпис, чим вчинила його підроблення.
Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачувалась у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого частиною 1 статті 366 КК, службове підроблення, тобто внесення службовою особою до офіційних документів, завідомо неправдивих відомостей.
Доводи касаційної скарги
4. У касаційній скарзі потерпіла просить скасувати оскаржувану ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. 
5. Вважає, що звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності є незаконним та ОСОБА_5 має бути піддана кримінальному покаранню.
6. Звертає увагу на те, що апеляційний суд не звернув уваги на допущені порушення під час досудового розслідування, не дослідив докази. Вказані порушення призвели до невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи.
Оцінка суду
7. Перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи касаційної скарги та долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів не вбачає підстав для відкриття касаційного провадження з огляду на таке. 
8. Частиною 2 статті 433 КПК передбачено, що касаційна інстанція переглядає рішення судів попередніх інстанцій у межах касаційної скарги. Згідно з частиною 2 статті 438 КПК при вирішенні питання про наявність підстав для зміни або скасування судового рішення Суд керується статтями 412-414 КПК.
9. У касаційній скарзі потерпіла, крім іншого, посилається на неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Суд нагадує, що касаційна інстанція є судом права, а оцінка доказів у справі є завданням судів попередніх інстанцій. 

10. Також у скарзі потерпілої наведено доводи, які зводяться до незгоди із застосуванням норм статті 49 КК, а саме звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності в зв`язку з закінченням строків давності.
11. Положення частин 1 - 3 статті 49 КК, якими передбачено підстави та умови звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, не наділяють суд дискрецією. Адже законодавець чітко визначив, що суд звільняє від кримінальної відповідальності особу у разі існування підстав для застосування положень статті 49 КК. Ця підстава звільнення від кримінальної відповідальності є безумовною, на відміну від інших, наприклад, передбачених статтями 47, 48 КК, в яких вказано, що суд може звільнити особу від кримінальної відповідальності.
12. Передбачений статтею 49 КК вид звільнення від кримінальної відповідальності застосовується за наявності трьох умов: 1) закінчення зазначених у законі строків; 2) не вчинення протягом цих строків нового кримінального правопорушення певного ступеня тяжкості; 3) не ухилення особи від слідства або суду.
13. Звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених пунктами 1 - 3 частини 1 статті 49 КК, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.
14. Згідно з вимогами пункту 3 частини 1 статті 49 КК особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, у пункті 2 цієї частини.
15. Згідно положень пункту 1 частини 2 статті 284, частини 3 статті 285, частини 4 статті 286, частини 3 статті 288 КПК, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, що має місце у даному випадку, суд має невідкладно розглянути таке клопотання, та у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, і за наявності згоди особи на її звільнення на підставі спливу строків давності, закрити кримінальне провадження, звільнивши таку особу від кримінальної відповідальності.
16. У результаті закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК за ініціативою та згодою особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, суд не може і не повинен констатувати факт вчинення цією особою кримінально-караного діяння. Адже кримінальний процесуальний закон зобов`язує суд розглянути клопотання сторони захисту про таке звільнення невідкладно. У разі розгляду такого клопотання без проведення повного судового розгляду суд не може констатувати винуватість або навпаки невинуватість особи у вчиненні інкримінованого діяння.
17. Так, кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , передбачене частиною 1 статті 366 КК, відповідно до статті12 КК належить до категорії нетяжких злочинів.
18. Суд апеляційної інстанції під час апеляційного розгляду зазначив, що подане захисником клопотання про звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності підлягає задоволенню, оскільки відповідно до висунутого обвинувачення, інкриміновані дії вона вчинила 16 липня 2015 року, тобто з дня його вчинення і до дня набрання вироком законної сили минуло понад п`ять років. 
19. Отже рішення апеляційного суду належним чином мотивоване і відповідає вимогам статей 417, 419 КПК. 
20. З огляду на викладене, обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, які свідчать про необхідність відкриття провадження і перевірки його матеріалів, а з касаційної скарги та долучених до неї копій судових рішень убачається, що підстав для задоволення касаційної скарги немає.
Керуючись пунктом 2 частини 2 статті 428 КПК, Суд 
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою потерпілої ОСОБА_4 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 27 січня 2025 щодо ОСОБА_5 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3