ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2026 року 

м. Київ

cправа № 914/363/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Кролевець О.А. - головуючий, Баранець О.М., Мамалуй О.О.,

за участю секретаря судового засідання - Грабовського Д.А.

та представників
прокуратури: Пальонна О.О.
Позивача : не з`явився
Відповідача - 1: Легуцький І.Б.
Відповідача - 2: Береза Р.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційні скарги  Львівської обласної прокуратури та Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради
на постанову Західного апеляційного господарського суду від 09.12.2025
(головуючий - Галушко Н.А., судді Желік М.Б., Орищин Г.В.)
та рішення Господарського суду Львівської області від 18.08.2025
(суддя - Манюк П.Т.)
у справі №914/363/25
за позовом Першого заступника керівника Галицької окружної прокуратури міста Львова в інтересах держави в особі Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради
до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-технічний центр міжгалузевих програм", 
2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Авалон Юніон" 
про солідарне стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі 9 581 254, 81 грн,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог
1. Перший заступник керівника Галицької окружної прокуратури міста Львова ( далі - прокурор) в інтересах держави в особі Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (далі - Департамент, позивач ) звернувся до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-технічний центр міжгалузевих програм" (далі - ТОВ "Науково-технічний центр міжгалузевих програм", відповідач - 1) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Авалон Юніон" (далі - ТОВ "Авалон Юніон", відповідач -2) про солідарне стягнення коштів у сумі 9 581 254, 81 грн, з яких: 6 293 634,60 грн - безпідставно збережені кошти пайового внеску, 2 698 245,67 грн - інфляційні втрати та 589 374,54 грн - 3% річних.
2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачі, як замовники, розпочатого у 2019 році будівництва чотирьох об`єктів, відповідно до розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні" мають обов`язок взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Львова, шляхом перерахування грошових коштів до місцевого бюджету до прийняття об`єктів будівництва в експлуатацію. Оскільки відповідачі цього обов`язку не виконали, у визначений Законом строк, прокурором в інтересах держави в особі Департаменту, заявлено до стягнення суму безпідставно збережених відповідачами коштів пайового внеску, на підставі ст. 1212 ЦК України, а також інфляційних втрат та 3% річних, нарахованих за період прострочення.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції
3. Рішенням Господарського суду Львівської області від 18.08.2025, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 09.12.2025, у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.
4. Рішення судів мотивоване відсутністю підстав для залучення відповідачів до сплати пайової участі у розвиток інфраструктури міста Львова, з огляду на положення підпункту 2 пункту 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні" та те, що відповідачами одночасно із зведенням об`єктів будівництва споруджено об`єкт соціальної інфраструктури, загальною площею 487,6м2, який подаровано благодійній організації "Благодійний фонд "Рідні" та в подальшому передано в користування комунальній установі "Малий груповий будинок "Спільнота Рідні".

Короткий зміст вимог касаційних скарг та узагальнення їх доводів
5. Не погоджуючись з висновками судів попередніх інстанцій, прокурор звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про задоволення позову. 
6. Скаржник, зазначає про неправильне застосування судами норм матеріального права (п. 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 132-IX від 20.09.2019, ст. 1212 ЦК України) і порушення норм процесуального права (ст. ст. 86, 236, 277, 282 ГПК України), що призвело до неправильного вирішення спору та відмови у задоволенні позову.
7. Підставою касаційного оскарження судових рішень прокурором визначено п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України, оскільки суд апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові застосував норму права (абз. 2 п. 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 132-IX від 20.09.2019, ст. 1212 ЦК України) без урахування висновку щодо її застосування у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 09.07.2020 у справі № 910/9641/19 (щодо одночасності будівництва об`єкта соціальної інфраструктури з основним об`єктом та щодо підтвердження приналежності об`єкта будівництва до видів будівель (в контексті об`єкта соціальної інфраструктури) шляхом обов`язкового надання до відповідного органу місцевого самоврядування підтверджуючих документів).
8. Крім того, прокурор вказує на те, що судами попередніх інстанцій не було обґрунтовано належним чином судові рішення, оскільки не встановлено наявність доказів щодо спорудження на земельних ділянках об`єктів (чи їх частин) з призначенням, в тому числі функціональним, як об`єктів соціальної інфраструктури. У дозволах на виконання будівельних робіт, сертифікатах про готовність об`єкта до експлуатації, на які посилались суди попередніх інстанцій, відсутні відомості про спорудження об`єкта соціальної інфраструктури. 
9. У касаційній скарзі Департамент, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, просить скасувати судові рішення у справі та прийняти нове рішення про задоволення позову.
10. Підставою касаційного оскарження судових рішень у справі позивач зазначає, п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України, оскільки суд апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові застосував норму права (абз. 2 п. 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 132-IX від 20.09.2019, ст. 1212 ЦК України) без урахування висновку щодо її застосування у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 09.07.2020 у справі № 910/9641/19 (щодо одночасності будівництва об`єкта соціальної інфраструктури з основним об`єктом та щодо підтвердження приналежності об`єкта будівництва до видів будівель (в контексті об`єкта соціальної інфраструктури) шляхом обов`язкового надання до відповідного органу місцевого самоврядування підтверджуючих документів).
11. У касаційній скарзі позивач вказує, що рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 19.04.2019 № 380 про затвердження містобудівних умов та обмежень щодо проектування Об`єкту-2, на ТОВ "Науково-технічний центр міжгалузевих програм" було покладено обов`язок передати для розміщення початкових класів філії ліцею № 81 імені Петра Сагайдачного Львівської міської ради приміщення, орієнтовною загальною площею 400 кв. м., у даному об`єкті після завершення його будівництва. При цьому, спорудження об`єктів соціальної інфраструктури при будівництві Об`єкту-1, Об`єкту-3 та Об`єкту-4 не передбачалося.
12. Будівництво Об`єкту-2 завершено 17.02.2021 (сертифікат про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта № ЛВ122210216356 від 17.02.2021). Однак, судом першої інстанції та апеляційної інстанції не враховано, що доказів передачі приміщень в Об`єкті-2 (чи в іншому об`єкті на одній земельній ділянці), після завершення їх будівництва, для розміщення початкових класів філії ліцею № 81 імені Петра Сагайдачного Львівської міської ради відповідачами не надано. Таким чином, обов`язок щодо спорудження вказаного об`єкта соціальної інфраструктури та його передачі відповідачами не виконано.
13. Позивач зазначає, при ухваленні судами рішень в даній справі мали місце не з`ясування та недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні, встановленим обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи та клопотання
14. Відповідачі подали відзиви на касаційні скарги, в яких зазначають, що під час розгляду справи судами здійснено повне і всебічне дослідження обставин справи, оскаржувані рішення є законними і обґрунтованими, отже, відповідачі просять касаційні скарги залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.
15. 18.03.2026 представником позивача подано клопотання про відкладення розгляду справи, в якому, представник позивача вказує на те, що не може взяти участь у судовому засіданні, оскільки, перебуватиме у іншому судовому засіданні. Колегією суддів відхиляється таке клопотання, як необгрунтоване, враховуючи те, що учасники судового процесу були своєчасно повідомлені про розгляд справи, а тому позивач не був позбавлений можливості забезпечити явку у судове засідання іншого представника з метою представлення інтересів позивача. Крім того, Судом враховується, що участь у судовому засіданні для учасників справи обов`язковою не визнавалася.

Фактичні обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій
16. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, 19.04.2019 виконавчим комітетом Львівської міської ради прийнято рішення від № 379 "Про затвердження містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва на будівництво ТОВ "Науково-технічний центр міжгалузевих програм" багатоквартирного житлового будинку (будинок № 1 на генплані; секції 1.1, 1.2) на вул. Топольній, 4 з вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення та трансформаторною підстанцією», яким затверджено містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва - Будівництво багатоквартирного житлового будинку (будинок № 1 на генплані; секції 1.1, 1.2) на вул. Топольній, 4 з вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення та трансформаторною підстанцією, на земельних ділянках з кадастровими номерами 4610137500:05:007:0176 та 4610137500:05:007:0177.
17. Інспекцією державного архітектурно будівельного контролю у м. Львові ( далі - Інспекція ДАБК у м. Львові) зареєстровано дозвіл на виконання будівельних робіт від 17.07.2019 № ЛВ112191981254 замовникам - ТОВ "Науково-технічний центр міжгалузевих програм" та ТОВ "Авалон Юніон".
18. 17.02.2021 Інспекцією ДАБК у м. Львові видано сертифікат ЛВ122210216249 про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, а саме багатоквартирного житлового будинку (будинок № 1 на генплані; секції 1.1, 1.2) на вул. Топольній, 4 з вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення та трансформаторною підстанцією.
19. Крім того, 19.04.2019 ВК Львівської міської ради прийнято рішення № 380 "Про затвердження містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва на будівництво ТОВ "Науково-технічний центр міжгалузевих програм" багатоквартирного житлового будинку (будинок № 2 на генплані; секції 2.1, 2.2) на вул. Топольній, 4 з вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення", яким затверджено містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва - Будівництво багатоквартирного житлового будинку (будинок № 2 на генплані; секції 2.1, 2.2) на вул. Топольній, 4 з вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення, на земельних ділянках з кадастровими номерами 4610137500:05:007:0176 та 4610137500:05:007:0177.
20. Пунктом 2.5 вказаного рішення передбачено обов`язок ТОВ "Науково-технічний центр міжгалузевих програм" після завершення будівництва багатоквартирного житлового будинку (будинок № 5 (зазначено помилково замість № 2) на генплані; секції 2.1, 2.2) на вул. Топольній, 4 з вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення передати приміщення орієнтовною загальною площею 400 кв. м. для розміщення початкових класів філії ліцею № 81 імені Петра Сагайдачного Львівської міської ради.
21. Інспекцією ДАБК у м. Львові зареєстровано дозвіл на виконання будівельних робіт від 19.08.2019 № ЛВ112192311290 замовникам - ТОВ "Науково-технічний центр міжгалузевих програм" та ТОВ "Авалон Юніон".
22. 17.02.2021 Інспекцією ДАБК у м. Львові видано сертифікат ЛВ122210216356 про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, а саме багатоквартирного житлового будинку (будинок № 2 на генплані; секції 2.1, 2.2) на вул. Топольній, 4 з вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення.
23. Крім того, 19.04.2019 Виконавчим комітетом Львівської міської ради прийнято рішення № 381 «Про затвердження містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва на будівництво ТОВ «Науково-технічний центр міжгалузевих програм» багатоквартирного житлового будинку (будинок № 3 на генплані; секції 3.1, 3.2) на вул. Топольній, 4 з вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення», яким затверджено містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва - Будівництво багатоквартирного житлового будинку (будинок № 3 на генплані; секції 3.1, 3.2) на вул. Топольній, 4 з вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення, на земельних ділянках з кадастровими номерами 4610137500:05:007:0176 та 4610137500:05:007:0177.
24. Інспекцією ДАБК у м. Львові зареєстровано дозвіл на виконання будівельних робіт від 01.10.2019 № ЛВ112192741741 замовникам - ТОВ "Науково-технічний центр міжгалузевих програм" та ТОВ "Авалон Юніон".
25. 13.04.2022 Інспекцією ДАБК у м. Львові видано сертифікат ЛВ 122220411257 про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, а саме багатоквартирного житлового будинку (будинок № 3 на генплані; секції 3.1, 3.2) на вул. Топольній, 4 з вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення.
26. Крім того, 19.04.2019 Виконавчим комітетом Львівської міської ради прийнято рішення № 382 «Про затвердження містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва на будівництво ТОВ «Науково-технічний центр міжгалузевих програм» багатоквартирного житлового будинку (будинок № 4 на генплані; секція 4.1) на вул. Топольній, 4 з вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення», яким затверджено містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва - Будівництво багатоквартирного житлового будинку (будинок № 4 на генплані; секція 4.1) на вул. Топольній, 4 з вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення на земельних ділянках з кадастровими номерами 4610137500:05:007:0176 та 4610137500:05:007:0177.
27. Інспекцією ДАБК у м. Львові зареєстровано дозвіл на виконання будівельних робіт від 17.10.2019 № ЛВ112192901036 замовникам - ТОВ "Науково-технічний центр міжгалузевих програм" та ТОВ "Авалон Юніон".
28. 08.06.2022 Інспекцією ДАБК у м. Львові видано сертифікат ЛВ 122220608278 про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, а саме багатоквартирного житлового будинку (будинок № 4 на генплані; секція 4.1) на вул. Топольній, 4 з вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення.
29. У подальшому, ТОВ "Авалон Юніон" передало благодійній організації "Благодійний фонд "Рідні" на підставі договорів дарування майнових прав на об`єкт нерухомості: від 10.01.2022 № 10/01-22-АЮ-БФР - приміщення № 100 в будинку № 4-А загальною площею 51, 00 м2; від 10.01.2022 № 10/01-22-АЮ-БФР-2 - приміщення № 101 в будинку № 4-А загальною площею 148, 5 м2; від 10.01.2022 № 10/01-22-АЮ-БФР-3 - приміщення № 100 в будинку № 4-Б загальною площею 144, 4 м2; від 10.01.2022 № 10/01-22-АЮ-БФР-4 - приміщення №101 в будинку № 4-Б загальною площею 61, 60 м2; від 10.01.2022 № 10/01-22-АЮ-БФР-5 - приміщення №102 в будинку № 4-Б загальною площею 97, 10 м2 .
30. Рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 21.07.2023 № 734 "Про укладення договору позички приміщень" погоджено комунальній установі "Малий груповий будинок "Спільнота Рідні" укладення договору позички приміщень загальною площею 487, 6 м2 для розміщення в них об`єкта соціальної інфраструктури - комунальної установи "Малий груповий будинок "Спільнота Рідні".
31. На виконання вказаного рішення між благодійною організацією "Благодійний фонд "Рідні" та комунальною установою "Малий груповий будинок "Спільнота Рідні" укладено договір позички нерухомого майна від 28.07.2023 № 01-28/07-23 та акт прийому-передачі об`єкта від 28.07.2023 № 1.
32. Відповідно до витягів з Державного реєстру речових прав від 28.07.2023 №340860020, №340854142, №340866143, №340862888, №340847601 за комунальною установою "Малий груповий будинок "Спільнота Рідні" зареєстровано право користування зазначеними приміщеннями строком на 10 років.

Позиція Верховного Суду
33. Перевіривши повноту встановлення судами попередніх інстанцій обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального і процесуального права, заслухавши доповідь судді-доповідача, та учасників судового процесу, дослідивши доводи, наведені у касаційних скаргах та заперечення, наведені у відзивах, Верховний Суд вважає, що касаційні скарги необхідно задовольнити частково, виходячи з наступного.
34. Відповідно до статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (1). Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (2). У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається (3). Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги (4).
35. Предметом спору у справі є вимоги про солідарне стягнення з відповідачів на користь позивача 6 293 634,60 грн - безпідставно збережених кошти пайового внеску, 2 698 245,67 грн - інфляційних втрат та 589 374,54 грн - 3% річних. 
36. Суди попередніх інстанцій розглядаючи спір у справі вказували на те, що:
- рішенням Львівської міськради від 19.04.2019 № 380 передбачено будівництво багатоквартирного житлового будинку на земельних ділянках з кадастровими номерами 4610137500:05:007:0176, 4610137500:05:007:0177, разом з об`єктом соціальної інфраструктури;
- ТОВ "Авалон Юніон" передано БО "Благодійний фонд "Рідні" на підставі договорів дарування майнових прав на об`єкт нерухомості: від 10.01.2022 №10/01-22-АЮ-БФР - приміщення № 100 в будинку №4-А загальною площею 51,00 м2; від 10.01.2022 №10/01-22-АЮ-БФР-2 - приміщення №101 в будинку №4-А загальною площею 148, 5 м2; від 10.01.2022 №10/01-22-АЮ-БФР-3 - приміщення №100 в будинку №4-Б загальною площею 144, 4 м2; від 10.01.2022 №10/01-22-АЮ-БФР-4 - приміщення №101 в будинку №4-Б загальною площею 61, 60 м2; від 10.01.2022 №10/01-22-АЮ-БФР-5 - приміщення №102 в будинку №4-Б загальною площею 97, 10 м2.
- згідно з рішення виконавчого комітету Львівської міськради від 21.07.2023 № 734 та на підставі договору позички нерухомого майна від 28.07.2023 № 01-28/07-23, укладеного між БО "Благодійний фонд "Рідні" та комунальною установою "Малий груповий будинок "Спільнота Рідні", останній передано об`єкт соціальної інфраструктури загальною площею 487, 6 м2, оціночною вартістю 13 777 911, 00 грн;
- отже, у відповідачів відсутній обов`язок сплачувати пайовий внесок, тому у позові необхідно відмовити.
37. Касаційний суд вважає такі висновки судів попередніх інстанцій передчасними та необґрунтованими зважаючи на наступне.
38. Правові та організаційні основи містобудівної діяльності в Україні визначені Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" від 17.02.2011 № 3038-VI (далі - Закон № 3038-VI, в редакції на момент виникнення правовідносин).
39. За статтею 1 Закону № 3038-VI замовником будівництва визначається фізична або юридична особа, яка має намір забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву.
40. Частиною першою статті 2 цього Закону вказано, що плануванням і забудовою територій є діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб, яка передбачає, зокрема, розроблення містобудівної та проектної документації, будівництво об`єктів; реконструкцію існуючої забудови та територій; створення та розвиток інженерно-транспортної інфраструктури.
41. Судами встановлено, що:
- виконавчим комітетом Львівської міської ради прийнято рішення від 19.04.2019 № 379 "Про затвердження містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва на будівництво ТОВ "Науково-технічний центр міжгалузевих програм" багатоквартирного житлового будинку (будинок № 1 на генплані; секції 1.1, 1.2) на вул. Топольній, 4 з вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення та трансформаторною підстанцією», яким затверджено містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва - Будівництво багатоквартирного житлового будинку (будинок № 1 на генплані; секції 1.1, 1.2) на вул. Топольній, 4 з вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення та трансформаторною підстанцією, на земельних ділянках з кадастровими номерами 4610137500:05:007:0176 та 4610137500:05:007:0177.
- № 380 "Про затвердження містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва на будівництво ТОВ "Науково-технічний центр міжгалузевих програм" багатоквартирного житлового будинку (будинок № 2 на генплані; секції 2.1, 2.2) на вул. Топольній, 4 з вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення", яким затверджено містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва - Будівництво багатоквартирного житлового будинку (будинок № 2 на генплані; секції 2.1, 2.2) на вул. Топольній, 4 з вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення, на земельних ділянках з кадастровими номерами 4610137500:05:007:0176 та 4610137500:05:007:0177. Інспекцією ДАБК у м. Львові зареєстровано дозвіл на виконання будівельних робіт від 19.08.2019 № ЛВ112192311290 замовникам - ТОВ "Науково-технічний центр міжгалузевих програм" та ТОВ "Авалон Юніон".
- № 381 "Про затвердження містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва на будівництво ТОВ "Науково-технічний центр міжгалузевих програм" багатоквартирного житлового будинку (будинок № 3 на генплані; секції 3.1, 3.2) на вул. Топольній, 4 з вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення», яким затверджено містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва - Будівництво багатоквартирного житлового будинку (будинок № 3 на генплані; секції 3.1, 3.2) на вул. Топольній, 4 з вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення, на земельних ділянках з кадастровими номерами 4610137500:05:007:0176 та 4610137500:05:007:0177. Інспекцією ДАБК у м. Львові зареєстровано дозвіл на виконання будівельних робіт від 01.10.2019 № ЛВ112192741741 замовникам - ТОВ "Науково-технічний центр міжгалузевих програм" та ТОВ "Авалон Юніон".
- № 382 "Про затвердження містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва на будівництво ТОВ "Науково-технічний центр міжгалузевих програм» багатоквартирного житлового будинку (будинок № 4 на генплані; секція 4.1) на вул. Топольній, 4 з вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення", яким затверджено містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва - Будівництво багатоквартирного житлового будинку (будинок № 4 на генплані; секція 4.1) на вул. Топольній, 4 з вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення на земельних ділянках з кадастровими номерами 4610137500:05:007:0176 та 4610137500:05:007:0177. Інспекцією ДАБК у м. Львові зареєстровано дозвіл на виконання будівельних робіт від 17.10.2019 № ЛВ112192901036 замовникам - ТОВ "Науково-технічний центр міжгалузевих програм" та ТОВ "Авалон Юніон".
42. Тож станом на дату початку будівництва була чинною стаття 40 Закону №3038-VI, відповідно до частини другої якої замовник будівництва, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
43. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури (частина третя статті 40 Закону № 3038-VI).
44. Величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами (норми частини п`ятої статті 40 Закону № 3038-VI).
45. Як зазначалось, органи місцевого самоврядування встановлюють порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту.
46. Ухвалою Львівської міської ради від 26.12.2019 затверджено Порядок поступлення коштів для створення і розвитку інфраструктури м. Львова протягом 20 року. В ухвалі зазначено, що у зв`язку із прийняттям Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні" та з метою врегулювання порядку поступлення коштів для створення і розвитку інфраструктури м. Львова протягом 2020 року, керуючись Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні", ухвалою міської ради від 14.07.2016 № 777 "Про розмежування повноважень між виконавчими органами Львівської міської радим, міська рада ухвалила:
- 1.2. Договори про пайову участь, укладені до 1 січня 2020 року, дійсними та такими, що продовжують свою дію до моменту їх повного виконання; 
- 2. Встановити, що протягом 2020 року: 2.1. Замовники будівництва на земельній ділянці у м. Львові перераховують до міського бюджету м. Львова кошти для створення і розвитку інфраструктури м. Львова;
- 2.2. Розмір пайової участі становить: 2.2.1. Для нежитлових будівель та споруд - 4 відсотки загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта. 2.2.2. Для житлових будинків - 2 відсотки вартості будівництва об`єкта, що розраховується відповідно до основних показників опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України, затверджених центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну житлову політику і політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування; 
- 2.3. Порядок розрахунку пайової участі щодо об`єкта будівництва є таким: 2.3.1. Замовник будівництва зобов`язаний протягом 10 робочих днів після початку будівництва об`єкта звернутися до департаменту економічного розвитку із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва, до якої додаються документи, які підтверджують вартість будівництва об`єкта з техніко-економічними показниками. 2.3.2. До заяви про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва, замовник будівництва додає такі завірені замовником копії документів: 2.3.2.1. Для нежитлового будівництва - копію документа, що дає право на виконання будівельних робіт та зведеного кошторисного розрахунку вартості будівництва об`єкта містобудування, визначеного згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами, затверджений замовником. 2.3.2.2. Для житлового будівництва - копію документа, що дає право на виконання будівельних робіт та документа, що відображає техніко-економічні показники об`єкта; 
- 2.4. Департамент економічного розвитку протягом 15 робочих днів з дня отримання зазначених документів надає замовнику будівництва розрахунок пайової участі щодо об`єкта будівництва;
-2.5. Пайова участь не сплачується у разі будівництва: 2.5.1. Об`єктів будь-якого призначення на замовлення державних органів або органів місцевого самоврядування за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів. 2.5.2. Будівель навчальних закладів, закладів культури, фізичної культури і спорту, медичного і оздоровчого призначення. 2.5.3. Будинків житлового фонду соціального призначення та доступного житла. 2.5.4. Індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків загальною площею до 300 квадратних метрів, господарських споруд, розташованих на відповідних земельних ділянках. 2.5.5. Об`єктів комплексної забудови територій, що здійснюється за результатами інвестиційних конкурсів або аукціонів. 2.5.6. Об`єктів будівництва за умови спорудження на цій земельній ділянці об`єктів соціальної інфраструктури. 2.5.7. Об`єктів, що споруджуються замість тих, що пошкоджені або зруйновані внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного або природного характеру. 2.5.8. Об`єктів, передбачених Державною цільовою програмою підготовки та проведення в Україні фінальної частини чемпіонату Європи 2012 року з футболу, за рахунок коштів інвесторів. 2.5.9. Об`єктів інженерної, транспортної інфраструктури, об`єктів енергетики, зв`язку та дорожнього господарства (крім об`єктів дорожнього сервісу). 2.5.10. Об`єктів у межах індустріальних парків на замовлення ініціаторів створення індустріальних парків, керуючих компаній індустріальних парків, учасників індустріальних парків. 2.5.11. Об`єктів, які згідно з державним класифікатором будівель та споруд належать до будівель сільськогосподарського призначення, лісництва та рибного господарства. 2.5.12. Об`єктів, які згідно з державним класифікатором будівель та споруд належать до будівель промислових. 2.5.13. Об`єктів, які згідно з державним класифікатором будівель та споруд належать до силосів для зерна та складських майданчиків (для зберігання сільськогосподарської продукції).
- 2.6. Пайова участь сплачується виключно грошовими коштами до прийняття відповідного об`єкта будівництва в експлуатацію;
- 2.7. Кошти, отримані як пайова участь, можуть використовуватися виключно для створення і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Львова;
- 2.8. Інформація щодо сплати пайової участі зазначається у декларації про готовність об`єкта до експлуатації або в акті готовності об`єкта до експлуатації.
- 2.9. Ця ухвала набуває чинності з 01.01.2020.
47. Так, 01.01.2020 набули чинності норми Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні" від 20.09.2019 № 132-IX (далі - Закон № 132-IX), якими статтю 40 Закону № 3038-VI виключено.
48. Законодавцем під час внесення змін до Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", шляхом виключення статті 40 вказаного Закону на підставі Закону № 132-IX, встановлено, що протягом 2020 року замовники будівництва на земельній ділянці у населеному пункті перераховують до відповідного місцевого бюджету кошти для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту абзац другий пункт 2 Розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 132-IX у такому розмірі та порядку: 1) розмір пайової участі становить (якщо менший розмір не встановлено рішенням органу місцевого самоврядування, чинним на день набрання чинності цим Законом): - для нежитлових будівель та споруд - 4 відсотки загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта; - для житлових будинків - 2 відсотки вартості будівництва об`єкта, що розраховується відповідно до основних показників опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України, затверджених центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну житлову політику і політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування; 3) замовник будівництва зобов`язаний протягом 10 робочих днів після початку будівництва об`єкта звернутися до відповідного органу місцевого самоврядування із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва, до якої додаються документи, які підтверджують вартість будівництва об`єкта. Орган місцевого самоврядування протягом 15 робочих днів з дня отримання зазначених документів надає замовнику будівництва розрахунок пайової участі щодо об`єкта будівництва; 4) пайова участь сплачується виключно грошовими коштами до прийняття відповідного об`єкта будівництва в експлуатацію; 5) кошти, отримані як пайова участь, можуть використовуватися виключно для створення і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури відповідного населеного пункту; 6) інформація щодо сплати пайової участі зазначається у декларації про готовність об`єкта до експлуатації або в акті готовності об`єкта до експлуатації.
49. Відповідно до внесених Законом № 132-ІХ змін з 01.01.2020 у замовників будівництва відсутній обов`язок укладати з органом місцевого самоврядування відповідний договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту. Дійсними та такими, що продовжують свою дію до моменту їх повного виконання, є лише договори про сплату пайової участі, укладені до 01.01.2020 (частина перша пункту 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 132-ІХ).
50. Верховний Суд у постанові від 20.07.2022 у справі № 910/9548/21 дійшов висновку, що законодавець під час внесення змін до Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" (шляхом виключення статті 40 вказаного Закону на підставі Закону № 132-IX) чітко визначив підстави та порядок пайової участі замовників будівництва у розвитку інфраструктури населеного пункту щодо об`єктів, будівництво яких було розпочато до внесення законодавчих змін, а саме: договори пайової участі, укладені до 01.01.2020 на підставі вимог статті 40 Закону № 3038-VI, залишались дійсними та підлягали до їх повного виконання і після виключення вказаної статті (абзац 1 пункту 2 Розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 132-IX). Тобто істотні умови, зокрема щодо розміру пайової участі, строку сплати пайової участі, відповідальності сторін, які відповідно до закону підлягали врегулюванню у таких договорах, залишались незмінними; якщо станом на 01.01.2020 такі об`єкти не введені в експлуатацію і договори про сплату пайової участі не були укладені та, оскільки з 01.01.2020 встановлений статтею 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" обов`язок щодо перерахування замовником об`єкта будівництва до відповідного місцевого бюджету коштів пайової участі, як і обов`язок щодо укладення відповідного договору, перестав існувати, тому законодавець визначив нормативне регулювання таких правовідносин, зокрема, абзацом 2 пункту 2 Розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 132-IX.
51. Передбачений вказаною нормою порядок пайової участі замовника будівництва було впроваджено законодавцем для: 1) об`єктів будівництва, зведення яких розпочато у попередні роки, однак які станом на 01.01.2020 не були введені в експлуатацію, а договори про сплату пайової участі між замовниками та органами місцевого самоврядування до 01.01.2020 не були укладені; 2) об`єктів, будівництво яких розпочате у 2020 році.
52. Отже, у вказаних двох випадках, враховуючи вимоги підпунктів 3, 4 абзацу 2 пункту 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 132-IX, замовник будівництва зобов`язаний протягом 10 робочих днів після початку будівництва об`єкта звернутися до відповідного органу місцевого самоврядування із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва, а також сплатити пайову участь грошовими коштами до прийняття цього об`єкта в експлуатацію.
53. Водночас, Суд зауважує, що у випадку, якщо замовниками вищевказаних об`єктів будівництва не буде дотримано передбаченого прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 132-IX обов`язку щодо перерахування до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту (пайової участі) саме до дати прийняття таких об`єктів в експлуатацію, то, враховуючи викладені у постанові від 14.12.2021 зі справи № 643/21744/19 висновки Великої Палати Верховного Суду, належним та ефективним способом захисту є звернення в подальшому органів місцевого самоврядування з позовом до замовників будівництва про стягнення безпідставно збережених грошових коштів пайової участі на підставі статті 1212 ЦК України.
54. Така позиція підтримана Верховним Судом, зокрема, у постановах від 20.07.2022 у справі № 910/9548/21, 13.12.2022 у справі № 910/21307/21, від 07.09.2023 у справі № 916/2709/22.
55. Судами встановлено, що:
- 17.02.2021 Інспекцією ДАБК у м. Львові видано сертифікат ЛВ122210216249 про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, а саме багатоквартирного житлового будинку (будинок № 1 на генплані; секції 1.1, 1.2) на вул. Топольній, 4 з вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення та трансформаторною підстанцією;
- 17.02.2021 Інспекцією ДАБК у м. Львові видано сертифікат ЛВ122210216356 про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, а саме багатоквартирного житлового будинку (будинок № 2 на генплані; секції 2.1, 2.2) на вул. Топольній, 4 з вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення;
- 13.04.2022 Інспекцією ДАБК у м. Львові видано сертифікат ЛВ 122220411257 про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, а саме багатоквартирного житлового будинку (будинок № 3 на генплані; секції 3.1, 3.2) на вул. Топольній, 4 з вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення;
- 08.06.2022 Інспекцією ДАБК у м. Львові видано сертифікат ЛВ 122220608278 про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, а саме багатоквартирного житлового будинку (будинок № 4 на генплані; секція 4.1) на вул. Топольній, 4 з вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення.
56. Статтею 39 Закону № 3038-VI, зокрема, визначено, що форма акта готовності об`єкта до експлуатації, порядок видачі сертифіката про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, розмір та порядок внесення плати за видачу сертифіката визначаються Кабінетом Міністрів України.
Акт готовності об`єкта до експлуатації підписується замовником, генеральним проектувальником, генеральним підрядником або підрядником (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників), субпідрядниками, страховиком (якщо об`єкт застрахований).
У декларації про готовність об`єкта до експлуатації, заяві про видачу сертифіката про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, сертифікаті про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта та у Реєстрі будівельної діяльності зазначається, зокрема, така інформація, зокрема:
ідентифікатор об`єкта будівництва (закінченого будівництвом об`єкта) (у декларації/заяві зазначається для об`єктів, щодо яких проведено технічну інвентаризацію після запровадження електронної системи та яким присвоєно ідентифікатор об`єкта будівництва (закінченого будівництвом об`єкта) до подання декларації/заяви);
57. Відмовляючи у позові прокурора про стягнення суми пайової участі з відповідачів, суди вказали на те, що пунктом 2.5 рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради від 19.04.2019 №380 визначено, що ТОВ ?Науково-технічний центр міжгалузевих програм?, як замовник будівництва, після завершення будівництва багатоквартирного житлового будинку (будинок № 5 на генплані; секції 2.1, 2.2) на вул. Топольній, 4, з вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення, зобов`язаний передати приміщення орієнтовною загальною площею 400 кв. м. для розміщення початкових класів філії ліцею № 81 імені Петра Сагайдачного Львівської міської ради.
58. У зв`язку з чим, суди зробили висновок, що рішенням від 19.04.2019 № 380 передбачено будівництво на земельних ділянках з кадастровими номерами 4610137500:05:007:0176, 4610137500:05:007:0177, разом з будівництвом багатоквартирного житлового будинку, об`єкта соціальної інфраструктури. Отже, суди зазначили, що вказаним спростовуються доводи прокурора про те, що з початку будівництва не передбачалось спорудження відповідачами об`єктів соціальної інфраструктури.
59. Касаційний суд критично ставиться до таких висновків, оскільки, відповідачі, в розумінні Закону № 3038-VI, є замовниками будівництва, при цьому, у рішенні Виконавчого комітету Львівської міської ради від 19.04.2019 ?Про затвердження містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва, для ТОВ "Науково-технічний центр міжгалузевих програм" на вул. Топольній, 4, йшлося про затвердження умов для будівництва багатоквартирного житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення.
60. У сертифікатах про готовності об`єкта до експлуатації вказано про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, а саме багатоквартирних житлових будинків 1-4, на вул. Топольній, 4 з вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення.
61. Касаційний суд зауважує, у вказаних документах не йшлося про прийняття в експлуатацію об`єктів соціальної інфраструктури.
62. До того ж, судами не було встановлено обставин передачі в якості пайового внеску до об`єктів комунальної власності новоствореного нерухомого майна, який на думку судів, є об`єктом соціальної інфраструктури у новозбудованих будинках. 
63. Водночас, відповідно до частини першої статті 73 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.
64. Тобто, на момент затвердження Виконавчим комітетом Львівської міської ради проектування об`єкту будівництва, було затверджено умови для будівництва багатоквартирного житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення. Вказаним обставинам судами не було надано належної правової оцінки, внаслідок чого суди зробили передчасні висновки про відмову у позові, у зв`язку з відсутністю підстав для сплати пайового внеску. 
65. Про неналежне встановлення вказаних обставин та неврахування відповідних положень законодавства, вказували скаржники у скаргах, звертаючи увагу Суду на порушення судами попередніх інстанцій ст.ст. 86, 236 ГПК України, а тому такі доводи знайшли своє підтвердження.
66. Водночас, касаційний суд зауважує, що із змісту листа Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.07.2011 № 23-11/6294/0/6-11 "Про пайову участь забудовників у створенні та розвитку інфраструктури населених пунктів" у частині параграфа "щодо звільнення від сплати коштів пайової участі деяких категорій замовників будівництва", вбачається, що згідно з пунктом другим частини четвертої статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" замовники будівництва будівель навчальних закладів, закладів культури, фізичної культури і спорту, медичного і оздоровчого призначення звільнені від сплати коштів пайової участі незалежно від джерел фінансування будівництва таких об`єктів та їх форм власності. Нормами Закону не встановлено вимоги щодо складання переліку таких будівель. Відповідно замовники будівництва підтверджують приналежність об`єкта будівництва до зазначених видів будівель шляхом надання до відповідного органу місцевого самоврядування підтверджуючих документів, в яких буде зазначено код будівлі відповідно до Державного класифікатора будівель і споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Держстандарту України від 17.08.2000 № 07, на рівні її підкласу (за п`ятим знаком), за яким будівля класифікується в системі статистичних спостережень. Такими документами можуть бути: Декларація про готовність об`єкта до експлуатації, Акт готовності об`єкта до експлуатації чи інший документ, обумовлений органом місцевого самоврядування у встановленому ним порядку залучення коштів пайової участі".
67. Поряд з цим, Суд зазначає, що Державним класифікатором будівель і споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Держстандарту України від 17.08.2000 № 07 (в редакції чинній на момент видачі Інспекцією ДАБК у м. Львові сертифікатів про прийняття в експлуатацію об`єктів, далі - ДК 018-2000, втратив чинність з 01.01.2024), визначено, що одиницею класифікації в класифікаторі в основному є окрема будівля чи інженерна споруда (будинок, дорога, трубопровід тощо). Для комплексних будівель, що складаються з декількох будівель, кожна будівля може класифікуватися окремо. Якщо, наприклад, комплекс професійно-технічного навчального закладу складається з будинку для навчання та гуртожитку, то будинок для навчання в цьому випадку буде позначений кодом 1263, тоді як гуртожиток слід позначити кодом 1130. Проте, якщо дані не деталізовані чи відсутні, то комплекс відносять до класифікаційного угруповання за кодом 1263….. будівлі класифікуються за їх функціональним призначенням. Будівлі, що використовуються або запроектовані для декількох призначень (комбіноване житло, готель і контора), повинні бути ідентифіковані за однією класифікаційною ознакою відповідно до головного призначення.
68. Проаналізувавши вказаний Класифікатор можна зробити висновок, що будівлі класифікуються переважно за їх функціональним призначенням. Будівлі, що використовуються або запроєктовані для декількох призначень (поєднання житлових приміщень, магазинів та бібліотеки), повинні бути ідентифіковані за однією класифікаційною ознакою відповідно до головного призначення. Головне призначення повинно бути визначене таким чином: обчислюється відсоткове співвідношення площ різних за призначенням приміщень будівлі у складі загальної корисної площі з віднесенням цих приміщень згідно з їх призначенням чи використанням до відповідного класифікаційного угруповання; потім будівля класифікується за методом "зверху - вниз". Будівлю спочатку відносять до підгрупи, що охоплює всю чи більшу частку всієї її загальної корисної площі. Далі її відносять до класу об`єктів за найбільшою питомою вагою площі в цій будівлі. За наявності класифікаційного поділу класу об`єктів на підкласи та види за тим самим принципом визначається приналежність будівлі до відповідного підкласу та виду.
69. Водночас, статтею 26-2 Закону № 3038-VI визначено, що ідентифікатором об`єкта будівництва (закінченого будівництвом об`єкта) є унікальний набір даних (послідовність символів), що присвоюється об`єкту будівництва або закінченому будівництвом об`єкту автоматично програмними засобами Реєстру будівельної діяльності та використовується для ідентифікації такого об`єкта. Ідентифікатор об`єкта будівництва (закінченого будівництвом об`єкта) присвоюється, зокрема:
будинку, будівлі, споруді (у тому числі в комплексі);
складовим частинам будинку, будівлі, споруди: квартирам, гаражним боксам, машиномісцям, іншим житловим та нежитловим приміщенням, які після прийняття об`єкта в експлуатацію є самостійними об`єктами нерухомого майна;
Ідентифікатор об`єкта будівництва (закінченого будівництвом об`єкта) не присвоюється місцям загального користування та допоміжним приміщенням. Структура ідентифікатора об`єкта будівництва та порядок його визначення встановлюються Кабінетом Міністрів України в Порядку ведення електронної системи. Ідентифікатор об`єкта будівництва (закінченого будівництвом об`єкта) присвоюється об`єкту під час:
1) внесення до Реєстру будівельної діяльності інформації про документ, що дає право на виконання будівельних робіт, - для об`єкта нового будівництва та його складових частин (квартир, вбудованих чи вбудовано-прибудованих житлових та нежитлових приміщень у будинку, будівлі, споруді, гаражних боксів, машиномісць, інших житлових та нежитлових приміщень, які після прийняття об`єкта в експлуатацію є самостійними об`єктами нерухомого майна). Ідентифікатор, який присвоюється складовій частині об`єкта, повинен включати ідентифікатор об`єкта, частиною якого він є;
2) внесення інформації, визначеної пунктами 1, 2, абзацами четвертим - дев`ятим, одинадцятим - п`ятнадцятим пункту 6 частини першої статті 22-2 цього Закону, до Реєстру будівельної діяльності вперше - для об`єкта, щодо якого набуто право на виконання будівельних робіт або який прийнято в експлуатацію до запровадження електронної системи, або для самочинно збудованого об`єкта.
У разі внесення органом державного архітектурно-будівельного контролю до Реєстру будівельної діяльності інформації, визначеної пунктами 1 або 2 цієї частини, щодо частини лінійного об`єкта інженерно-транспортної інфраструктури, ідентифікатор об`єкта будівництва (закінченого будівництвом об`єкта) присвоюється лінійному об`єкту інженерно-транспортної інфраструктури в цілому.
5. Після прийняття об`єкта нового будівництва в експлуатацію ідентифікатор об`єкта будівництва вважається ідентифікатором закінченого будівництвом об`єкта та використовується для ідентифікації такого об`єкта протягом усього періоду його існування. Ідентифікатор об`єкта будівництва або закінченого будівництвом об`єкта зазначається у таких документах:
1) містобудівних умовах та обмеженнях (для закінчених будівництвом об`єктів та об`єктів нового будівництва, яким присвоєно ідентифікатор об`єкта будівництва до видачі містобудівних умов та обмежень);
2) технічних умовах (для закінчених будівництвом об`єктів та об`єктів нового будівництва, яким присвоєно ідентифікатор об`єкта будівництва до видачі технічних умов);
3) документі, що дає право на виконання підготовчих та будівельних робіт (крім повідомлення про початок виконання підготовчих та будівельних робіт щодо об`єкта нового будівництва);
4) рішеннях про присвоєння, зміну, коригування, скасування адреси об`єкта будівництва та об`єкта нерухомого майна;
5) погодженні обґрунтованих відхилень від будівельних норм (для закінчених будівництвом об`єктів та об`єктів нового будівництва, яким присвоєно ідентифікатор об`єкта будівництва до отримання погодження);
6) енергетичному сертифікаті об`єкта будівництва та будівлі (для закінчених будівництвом об`єктів та об`єктів нового будівництва, яким присвоєно ідентифікатор об`єкта будівництва до видачі енергетичного сертифіката);
7) звіті про результати обстеження технічних установок;
8) проектній документації на будівництво об`єкта та результатах її експертизи (для об`єктів, яким присвоєно ідентифікатор об`єкта будівництва до розроблення проектної документації);
9) документі, що засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта;
10) інвентаризаційній справі, матеріалах технічної інвентаризації та технічному паспорті об`єкта незавершеного будівництва, закінченого будівництвом об`єкта та його частин (квартир, вбудованих чи вбудовано-прибудованих житлових та нежитлових приміщень у будинку, будівлі, споруді, гаражних боксів, інших житлових та нежитлових приміщень, які після прийняття об`єкта в експлуатацію є самостійними об`єктами нерухомого майна);
11) результатах контрольного геодезичного знімання закінченого будівництвом об`єкта;
12) витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (для об`єктів, яким присвоєно ідентифікатор об`єкта будівництва до державної реєстрації речового права на об`єкти нерухомого майна);
13) усіх правочинах щодо відчуження, користування, іпотеки об`єкта будівництва, закінченого будівництвом об`єкта та його частин (квартир, вбудованих чи вбудовано-прибудованих житлових та нежитлових приміщень у будинку, будівлі, споруді, гаражних боксів, машиномісць, інших житлових та нежитлових приміщень, які після прийняття об`єкта в експлуатацію є самостійними об`єктами нерухомого майна), - для об`єктів, яким присвоєно ідентифікатор об`єкта будівництва або закінченого будівництвом об`єкта до вчинення відповідного правочину.
70. З урахуванням наведеного колегія суддів зазначає, що відповідно до підходів, сформованих у практиці Верховного Суду, при визначенні поняття будівель у розумінні законодавства про регулювання містобудівної діяльності підлягають урахуванню дані Державного класифікатора будівель і споруд. 
71. Отже, визначальне правове значення має саме функціональне призначення об`єкта та характер його фактичної експлуатації. Інше тлумачення цієї норми призвело б до того, що ідентичні за своїми характеристиками та функціональним призначенням об`єкти в одному випадку (як складові цілісного майнового комплексу) не визнавалися б об`єктами справляння пайового внеску, а в іншому випадку (за умови їх окремої конкретизації) - визнавалися б такими. (аналогічний висновок, викладено у постанові Верховного Суду від 26.11.2025 у справі № 910/12059/24).
72. Водночас, абзацом другим пункту 2 Розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 132-IX встановлено, зокрема, що пайова участь не сплачується у разі будівництва:
об`єктів будь-якого призначення на замовлення державних органів або органів місцевого самоврядування за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів;
будівель навчальних закладів, закладів культури, фізичної культури і спорту, медичного і оздоровчого призначення;
будинків житлового фонду соціального призначення та доступного житла;
індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків загальною площею до 300 квадратних метрів, господарських споруд, розташованих на відповідних земельних ділянках;
об`єктів комплексної забудови територій, що здійснюється за результатами інвестиційних конкурсів або аукціонів;
об`єктів будівництва за умови спорудження на цій земельній ділянці об`єктів соціальної інфраструктури;
об`єктів, що споруджуються замість тих, що пошкоджені або зруйновані внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного або природного характеру;
об`єктів, передбачених Державною цільовою програмою підготовки та проведення в Україні фінальної частини чемпіонату Європи 2012 року з футболу, за рахунок коштів інвесторів;
об`єктів інженерної, транспортної інфраструктури, об`єктів енергетики, зв`язку та дорожнього господарства (крім об`єктів дорожнього сервісу);
об`єктів у межах індустріальних парків на замовлення ініціаторів створення індустріальних парків, керуючих компаній індустріальних парків, учасників індустріальних парків;
об`єктів, які згідно з державним класифікатором будівель та споруд належать до будівель сільськогосподарського призначення, лісництва та рибного господарства;
об`єктів, які згідно з державним класифікатором будівель та споруд належать до будівель промислових;
об`єктів, які згідно з державним класифікатором будівель та споруд належать до силосів для зерна та складських майданчиків (для зберігання сільськогосподарської продукції);
3) замовник будівництва зобов`язаний протягом 10 робочих днів після початку будівництва об`єкта звернутися до відповідного органу місцевого самоврядування із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва, до якої додаються документи, які підтверджують вартість будівництва об`єкта. Орган місцевого самоврядування протягом 15 робочих днів з дня отримання зазначених документів надає замовнику будівництва розрахунок пайової участі щодо об`єкта будівництва;
4) пайова участь сплачується виключно грошовими коштами до прийняття відповідного об`єкта будівництва в експлуатацію;
5) кошти, отримані як пайова участь, можуть використовуватися виключно для створення і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури відповідного населеного пункту;
6) інформація щодо сплати пайової участі зазначається у декларації про готовність об`єкта до експлуатації або в акті готовності об`єкта до експлуатації.
73. З урахуванням вищезазначеного, касаційний суд зауважує, що суди попередніх інстанцій відмовляючи у позові вказали на те, що у відповідачів відсутній обов`язок сплачувати пайовий внесок, оскільки, новостворений об`єкт нерухомого майна включає об`єкт соціальної інфраструктури. При цьому, суди не надали належної правової оцінки вищезазначеним положенням законодавства, зважаючи на те, що судами встановлено обставин, що рішенням ради надавався дозвіл на будівництво об`єкта нерухомого майна саме -багатоквартирних житлових будинків з вбудовано - прибудованими приміщеннями громадського призначення.
74. При цьому, згідно виданих Інспекцією ДАБК у м. Львові сертифікатів про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, такі сертифікати видавались саме на багатоквартирні житлові будинки № 1-4 на вул. Топольній, 4 з вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення. Касаційний суд звертає увагу судів, що не у рішеннях Львівської міської ради ні у сертифікатах про готовність об`єкта до експлуатації не йшлося про об`єкт соціальної інфраструктури.
75. Отже, судами не зазначено до якого ж об`єкту соціальної інфраструктури належить нерухоме майно, на будівництво якого видавався дозвіл Львівською міською радою, що звільняє відповідачів від обов`язку сплачувати пайовий внесок. До того ж, обставин внесення змін, відповідно до положень ст. 39 Закону № 3038-VI, у документи про надання дозволу на будівництво нерухомого майна, саме щодо функціонального призначення такого нерухомого майна, судами встановлено не було. 
76. При цьому, суди вказуючи на те, що ТОВ "Авалон Юніон" передало благодійній організації "Благодійний фонд "Рідні", на підставі договорів дарування майнових прав, об`єкт нерухомості, не врахували, що у п. 4 Розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 132-IX, визначено, що пайова участь сплачується виключно грошовими коштами до прийняття відповідного об`єкта будівництва в експлуатацію.
77. Незважаючи на зазначені положення законодавства, суди виснували про виконання обов`язку забудовником про сплату пайового внеску у розвиток інфраструктури міста.
78. При цьому, судами не було встановлено обставин щодо передачі збудованих приміщень, які на думку судів відносяться до соціальної інфраструктури, до комунальної власності.
79. Таким чином касаційний суд констатує, що невстанолення судами всіх необхідних у даному випадку у сукупності обставин справи, стало причиною передчасного висновку судів про відсутність у відповідачів обов`язку сплачувати пайовий внесок та необґрунтованими рішеннями про відмову у позові. 
80. Таким чином, касаційний суд констатує, що знайшли своє підтвердження доводи касаційних скарг прокурора та позивача про порушення судами попередніх інстанцій положень Закону № 3038-VI та Розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 132-IX.
81. У касаційних скаргах скаржники зауважували на те, що судами не було належним чином перевірено та встановлено обставини, які вказують на те, що під час будівництва багатоквартирних житлових будинків на вул. Топольній, 4 з вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення, було збудовано об`єкт соціальної інфраструктури, а тому, такі доводи знайшли своє підтвердження.
82. В свою чергу, у постанові Верховного Суду від 25.06.2020 у справі № 924/233/18 зазначено, що обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.
83. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
84. З`ясування відповідних обставин має здійснюватися із застосуванням критеріїв оцінки доказів передбачених статтею 86 ГПК України щодо відсутності у жодного доказу заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо, а також вірогідності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності.
85. У пунктах 1 - 3 частини першої статті 237 ГПК України передбачено, що при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема питання чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.
86. Відповідно до пункту 5 частини 4 ст. 238 ГПК України у мотивувальній частині рішення зазначаються мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.
87. Верховний Суд зауважує, що принцип "процесуальної рівності сторін" передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони.
88. Відповідно до пунктів 2, 4 частини третьої статті 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства, серед іншого, є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, а також змагальність сторін.
89. За змістом статей 7, 13 ГПК України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин; судочинство в господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.
90. Близька за змістом правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 02.02.2021 у справі № 908/2846/19, від 27.05.2021 у справі № 910/702/17, від 17.11.2021 у справі № 910/2605/20.
91. Система доказування у господарському процесі засновується на розподілі тягаря доказування між сторонами у справі. Посилаючись на ту чи іншу обставину або спростовуючи їх у суді, сторона повинна доводити такі обставини доказами (статті 13, 74 ГПК України).
92. За змістом статті 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
93. Обов`язком суду при розгляді справи є саме дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності, безпосередності дослідження наявних у справі доказів. Тобто з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих і наявних у справі доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Саме чітке обґрунтування та аналіз є базовими вимогами до судових рішень та важливим аспектом права на справедливий суд.
94. Разом з цим, відповідно до приписів частин першої та другої статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
95. Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що оцінка доказів - це визначення їх об`єктивної дійсності, правдивості та достовірності. Способи перевірки і дослідження доказів залежать від конкретного виду засобів доказування, що використовуються. Метою оцінки доказів (з огляду на їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності) - є усунення суперечностей між доказами, сумнівів у достовірності висновків, що випливають з отримуваної доказової інформації. Від повноти встановлення відповідних обставин справи та правильної оцінки доказів залежить обґрунтованість висновків суду при ухваленні судом рішення по суті спору. Водночас суд у кожному випадку повинен навести мотиви, з яких він приймає одні докази та відхиляє інші.
96. Відповідно до частини першої статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.
97. Як унормовано у статті 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
98. Стандарт доказування ?вірогідності доказів? на відміну від «достатності доказів» підкреслює потребу співставлення судом доказів, які надають позивач та відповідач. Отже, з введенням у дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.
99. Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.
100. Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та зазначив, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосований Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).
101. Таким чином, вказуючи на відсутність у відповідачів обов`язку сплати пайового внеску у розвиток інфраструктури міста, судам не було належним чином встановлено обставини, щодо звільнення відповідачів від такого обов`язку, що призвело до передчасного висновку про відмову у позові.
102. Отже, суди попередніх інстанцій допустили неправильне застосування вказаних норм матеріального права та залишили поза увагою положення статей 73-79, 86, 236 ГПК України щодо обов`язку, визначеного процесуальним законом, стосовно повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, подаючи відповідні докази, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
103. Верховний Суд в силу імперативних положень частини другої статті 300 ГПК України позбавлений права самостійно досліджувати, перевіряти та переоцінювати докази, самостійно встановлювати по-новому фактичні обставини справи, певні факти або їх відсутність.
104. Враховуючи викладене, Верховний Суд констатує, що касаційні скарги прокурора і позивача необхідно задовольнити частково, оскаржувані рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції скасувати та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Висновки за результатами розгляду касаційних скарг
105. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.
106. Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 310 ГПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу.
107. З огляду на викладене, Верховний Суд вбачає правові підстави для часткового задоволення касаційних скарг прокурора і позивача шляхом скасування оскаржуваних рішення і постанови та направлення справи на новий розгляд до місцевого господарського суду.
108. Так, під час нового розгляду справи судам необхідно врахувати викладене у цій постанові, належним чином оцінити всі доводи сторін і надані ними докази, установити й дослідити фактичні обставини справи, які мають значення для її правильного вирішення, а також надати їм належну правову оцінку, та вжити всі передбачені законом заходи для всебічного, повного і об`єктивного розгляду цієї справи.

Розподіл судових витрат
109. Оскільки справа направляється на новий розгляд до суду першої інстанції, розподіл судових витрат судом касаційної інстанції не здійснюється.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 310, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційні скарги Львівської обласної прокуратури та Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради задовольнити частково.
2. Постанову Західного апеляційного господарського суду від 09.12.2025 та рішення Господарського суду Львівської області від 18.08.2025 у справі №914/363/25 скасувати, справу направити на новий розгляд до Господарського суду Львівської області.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.А. Кролевець

Судді О. М. Баранець

О. О. Мамалуй