ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2026 року 
м. Київ

справа №640/21712/19
касаційне провадження № К/990/32402/24 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Бившевої Л.І.,
суддів: Ханової Р.Ф.,  Хохуляка В.В., 

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами касаційну скаргу Головного управління ДПС у місті Києві (далі - Управління) на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.06.2024 (головуючий суддя - Собків Я.М., судді - Мєзєнцев Є.І., Файдюк В.В.) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Охоронна приватна компанія Фаворит» (далі - Товариство) до Головного управління ДПС у місті Києві, Державної податкової служби України (далі - ДПС України), про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В:
Окружний адміністративний суд міста Києва рішенням від 28.04.2022 позов задовольнив повністю.
Згідно з розпискою про отримання процесуального документа копію оскаржуваного представник Управління отримав 23.05.2022.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Управління подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволені позовних вимог повністю.
Шостий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 26.07.2022 апеляційну скаргу Управління залишив без руху у зв`язку з недотриманням апелянтом вимог пункту 1 частини п`ятої статті296 КАС України, а ухвалою від 07.10.2022 - повернув апеляційну скаргу Управління, з огляду на неусунення недоліків апеляційної скарги у строк, встановлений судом.
05.04.2023 Управління вдруге подало апеляційну скаргу на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.04.2022. Також, Управління порушило клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке обґрунтувало відсутністю належного фінансування органів ДПС.
Шостий апеляційний адміністративний суду ухвалою від 24.04.2024 апеляційну скаргу Управління залишив без руху та надав строк для усунення недоліків апеляційної скарги протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали, шляхом направлення до суду клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження із зазначенням поважних причин його пропуску, підтверджених належними доказами. При цьому, суд апеляційної інстанції звернув увагу, що апелянтом надано суду платіжне доручення № 4182 від 02.12.2022, яке проведено банком 05.12.2022, з огляду на що Управлінню необхідно надати докази, які унеможливлювали подання апеляційної скарги в період з моменту сплати судового збору (05.12.2022, про що свідчить штамп банку на платіжному дорученні № 4182 від 02.12.2022) до моменту подачі апеляційної скарги 05.04.2023. 
У строк, встановлений судом на виконання вимог ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.04.2024, Управління подало клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке обґрунтувало тим, що своєчасне подання апеляційної скарги не виявилося можливим через запровадження воєнного стану на території України, загрози ракетних обстрілів, звільнення працівників, карантинні обмеження, велике навантаження та постійне відключення світла. Також, Управління наголошувало, що право на апеляційне оскарження судового рішення є складовою доступу до правосуддя. Крім того, скарждник підкреслив, що звернення до суду із клопотанням є підставою для прийняття апеляційної скарги до розгляду. 
Шостий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 18.06.2024 відмовив у задоволенні клопотання Управління про поновлення строку на апеляційне оскарження. У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Управління відмовив на підставі пункту 4 частини першої статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). 
Управління подало до Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.06.2024, а справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду. 
Обґрунтовуючи касаційну скаргу, Управління стверджує, що відповідачем постійно вживалися заходи із реалізації свого права на апеляційне оскарження, однак твердження, які були наведені в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження, не були враховані судом апеляційної інстанції, хоча, на думку Управління, підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення були наявні. Скаржник просив застосувати норму процесуального права (частину першу статті 121 КАС України) з урахуванням висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 15.05.2020 у справі № 820/1212/17, про те, що: «… зазвичай, обставини, які стосуються фінансування суб`єкта владних повноважень, як і інші обставини, що стосуються його організаційної діяльності, не є поважними причинами, на які суб`єкт владних повноважень може посилатися як на підставу поновлення пропущеного ним процесуального строку. Разом з тим, закон не виключає можливості поновлення суб`єкту владних повноважень процесуального строку, в тому числі строку на апеляційне оскарження судового рішення, пропущеного через фінансову неспроможність сплатити судовий збір. Виключність таких випадків може бути обумовлена, зокрема розміром судового збору, який згідно із законом підлягає сплаті за подання апеляційної скарги, оскільки це може впливати на тривалість процедури сплати судового збору державним казначейством».
Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду ухвалою від 05.09.2024 відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою, а ухвалою від 01.04.2026 закінчив підготовку справи до касаційного розгляду, визнав за можливе проведення касаційного розгляду справи у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами і призначив справу до розгляду у порядку письмового провадження з 02.04.2026. 
Позивач не реалізував процесуальне право щодо подання відзиву на касаційну скаргу.
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, з огляду на таке.
Забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією з основних засад судочинства та гарантується приписами пункту 8 частини першої статті 129 Конституції України. Проте, дане право підлягає реалізації з дотриманням вимог процесуального законодавства, що виражається в дотриманні форми та змісту апеляційної скарги, термінів її подачі, а також обов`язковому переліку матеріалів, що повинні бути додані до неї, зокрема і документу про сплату судового збору.
Вимоги до форми і змісту апеляційної скарги передбачені у статті 296 КАС України, пунктом 1 частини п`ятої якої передбачено, що до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору.
Механізм реалізації права на апеляційне оскарження судового рішення врегульовано Главою першою Розділу ІІІ КАС України.
Так, частиною першою статті 295 КАС України передбачено, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Відповідно до частини другої статті 295 КАС України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:
1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;
2) на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, встановлених частиною другою статті 299 КАС України (частина третя статті 295 КАС України).
Відповідно до частини третьої статті 298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.
Згідно з частиною другою статті 298 КАС України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом (частина восьма статті 169 КАС України).
За змістом пункту 4 частини першої статті 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.
Таким чином, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою після закінчення строків, установлених статтею 295 КАС України, та якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.
Частинами першою та другою статті 44 КАС України передбачено, що учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки. Учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, щодо сплати судового збору.
Наведеною процесуальною нормою чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема щодо дотримання строку апеляційного оскарження, а також належного оформлення апеляційної скарги. Для цього особа, зацікавлена у поданні апеляційної скарги, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.
Згідно з частиною першою статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
При цьому, норми Кодексу адміністративного судочинства України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з врахуванням обставин у справі.
Отже, процесуальний строк звернення до суду покликаний забезпечувати принцип правової визначеності і є гарантією захисту прав сторін спору. Вирішуючи питання про поновлення процесуального строку, зокрема, на апеляційне оскарження, суди повинні надавати оцінку причинам, що зумовили пропуск строку.
Усталеною є практика Верховного Суду, що сам по собі факт повернення вчасно поданої вперше апеляційної скарги не є поважною причиною пропуску строку, тому при вирішенні питання про поважність наведених скаржником причин, суд має враховувати також і ті обставини, які стали підставою для повернення попередньо поданої апеляційної скарги, а також період часу, який сплинув з моменту, коли особа дізналась про відповідне рішення суду, яким чином діяла ця особа протягом зазначеного часу. Суди мають враховувати, чи вчинялись особою, яка має намір подати апеляційну скаргу, усіх можливих та залежних від неї дій у розумні строки, без невиправданих зволікань з метою виконання процесуального обов`язку щодо дотримання строку на апеляційне оскарження судових рішень.
У постановах від 24.07.2023 (справа №200/3692/21), від 07.09.2023 (справа №120/3679/22) Верховний Суд сформував висновок, відповідно до якого строк на апеляційне оскарження у разі повторного подання апеляційної скарги може бути поновлено у випадку дотримання одночасно таких умов:
- первісне звернення до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою відбулось у межах передбаченого процесуальним законом строку на апеляційне оскарження;
- повторне подання апеляційної скарги відбулось в межах строку апеляційного оскарження, встановленого процесуальним законом, або упродовж розумного строку після отримання копії відповідної ухвали суду про повернення первісної скарги, без невиправданих затримок і зайвих зволікань;
- скаржником продемонстровано добросовісне ставлення до реалізації ним права на апеляційне оскарження й вжито усіх можливих та залежних від нього заходів з метою усунення недоліків апеляційної скарги, які стали підставою для повернення вперше поданої апеляційної скарги, і такі недоліки фактично усунуті станом на момент повторного звернення з апеляційною скаргою;
- доведено, що повернення попередньо поданих апеляційних скарг відбулося з причин, які не залежали від особи, яка оскаржує судові рішення, і які обумовлені наявністю об`єктивних і непереборних обставин, що унеможливили або значно утруднили можливість своєчасного звернення до суду апеляційної інстанції, й не могли бути усунуті скаржником;
- наявність таких обставин підтверджено належними і допустимими доказами.
З матеріалів справи вбачається, що вперше апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції Управління подало 21.06.2022, тобто у межах строку, встановленого статтею 295 КАС України. Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.10.2022 апеляційну скаргу повернуто заявнику.
Вдруге Управління звернулося до Шостого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою лише 05.04.2023. Тобто, строк на апеляційне оскарження на дату повторного подання апеляційної скарги вже був пропущений. При цьому, апелянтом надано до апеляційної скарги було додане платіжне доручення № 4182 від 02.12.2022 (проведене банком 05.12.2022).
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.04.2024 апеляційну скаргу Управління залишив без руху та надав строк для усунення недоліків апеляційної скарги протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали, шляхом направлення до суду клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження із зазначенням поважних причин його пропуску, підтверджених належними доказами. При цьому, суд апеляційної інстанції звернув увагу скаржника, що йому необхідно надати докази, які унеможливлювали подання апеляційної скарги в період з моменту сплати судового збору (05.12.2022, про що свідчить штамп банку на платіжному дорученні № 4182 від 02.12.2022) до дати подачі апеляційної скарги 05.04.2023.
На виконання вимог ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху Управління подало клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке обґрунтувало тим, що своєчасне подання апеляційної скарги не виявилося можливим через запровадження воєнного стану на території України, загрози ракетних обстрілів, звільнення працівників, карантинні обмеження, велике навантаження та постійне відключення світла.
Визнаючи неповажними наведені апелянтом підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження та відмовляючи у задоволенні клопотання Управління про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції, виходив з того, що сам лише факт введення воєнного стану на території України не може бути визнаний поважною причиною для поновлення строку на подання апеляційної скарги для органу державної влади без зазначення конкретних обставин та без надання відповідних доказів того, як саме введення воєнного стану вплинуло на роботу цього державного органу, що в свою чергу обумовило пропуск строку на подання апеляційної скарги. Крім того, суд апеляційної інстанції вказав, що посилання Управління на повітряні тривоги та обмеження подачі електроенергії в якості перешкод для своєчасної реалізації права на апеляційне оскарження судового рішення, є необґрунтованим через те, що наведене не свідчить про наявність поважних причин пропуску скаржника строку на апеляційне оскарження рішення, оскільки останній не надав доказів того, що такі обставини існували безперервно до 05.04.2023, не аргументував, яким саме чином такі обставини об`єктивно перешкодили вчасному поданню апеляційної скарги. Також, апеляційний суд зазначив, що неналежна організація процесу із оскарження судового рішення з боку відповідальних осіб, виникнення організаційних складнощів у суб`єкта владних повноважень для своєчасного подання апеляційної скарги є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною, є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними. Відповідач, що діє від імені держави, як суб`єкт владних повноважень, не може та не повинен намагатись отримати вигоду від організаційних складнощів, які склались у нього на поточний день, шляхом уникнення або зволікання виконання ним своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і щодо вчасного подання апеляційної скарги.
Верховний Суд наголошує, що причини пропуску строку є поважними, якщо обставини, які зумовили такі причини, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.
Суд касаційної інстанції зазначає, що питання поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження вирішується на підставі тих доказів, які можуть об`єктивно свідчити про відсутність в апелянта можливості оформити апеляційну скаргу відповідно до вимог статті 296 КАС України у встановлені законом строки.
У цій справі скаржник обґрунтовує поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження лише загальними посиланнями на відсутність у нього коштів на сплату судового збору, а також неналежну організацію робочого процесу працівників Управління, з огляду на введення воєнного стану в України. 
Водночас, Управління не долучило жодних належних і допустимих доказів, які б свідчили, що у період з 05.12.2022 по 05.04.2023 апелянт дійсно не мав можливості подати апеляційну скаргу. 
Така поведінка суб`єкта владних повноважень не може бути визнаною сумлінною, а тому суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для поновлення відповідачу пропущеного строку звернення на апеляційне оскарження.
Посилання скаржника на існування судової практики Верховного Суду щодо оцінки мотивів для поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження до уваги не приймається, оскільки висновки, щодо строків звернення з апеляційною скаргою, які містяться у наведеній скаржником постанові Верховного Суду, слід застосовувати з урахуванням обставин, які наявні у конкретній справі.
За таких обставин та з огляду на завдання адміністративного судочинства Шостий апеляційний адміністративний суд, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження (ухвала від 18.06.2024) діяв відповідно до норм Кодексу адміністративного судочинства України.
Наведене спростовує доводи касаційної скарги.
Відповідно до частини першої статті 350 КАС України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у місті Києві залишити без задоволення, а ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.06.2024 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді	Л.І. Бившева Р.Ф. Ханова   В.В. Хохуляк