ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2026 року

м. Київ

справа № 320/37827/24
провадження № К/990/28023/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Коваленко Н.В., суддів Рибачука А.І., Тацій Л.В., розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Київського міського відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю на ухвалу Київського окружного адміністративного суду у складі судді Щавінського В.Р. від 24 жовтня 2024 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: Файдюка В.В., Кузьменка В.В., Мєзєнцева Є.І. від 03 червня 2025 року у справі за позовом Київського міського відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до Представництва «Ройтерс Ньюз Енд Медіа Лімітед» про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені, 

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. Київське міське відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю звернулося до суду з позовом до Представництва «Ройтерс Ньюз Енд Медіа Лімітед» про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені, в якому просило:
- стягнути з Представництва «Ройтерс Ньюз Енд Медіа Лімітед» на користь Київського міського відділення Фонду адміністративно-господарських санкцій у розмірі 2359483,12 грн та пені у розмірі 16 044,43 грн, а разом 2 375 527,55 грн.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

2. Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2024 року відкрито провадження у справі № 320/37827/24.

3. Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2024 року, залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 червня 2023 року, закрито провадження у справі № 320/37827/24 за позовом Київського міського відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до Представництва «Ройтерс Ньюз Енд Медіа Лімітед» про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені.

4. Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що Представництво не належить до підприємств, установ та організацій, на яких поширюється обов`язок з виконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, адже у Законі України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» відсутня відповідна норма. Представництво, яке не має статусу юридичної особи, не наділене адміністративною правосуб`єктністю, а тому у Київського міського відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю не виникло право на звернення до суду із вказаним позовом, оскільки такі вимоги не підлягають розгляду не лише адміністративним судом, а й судовому розгляду взагалі.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

5. Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, Київське міське відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю звернулося із касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2024 року і постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 червня 2025 року, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, УСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ 

6. Судами попередніх інстанцій установлено, що Київське міське відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю звернулося до суду з позовом до Представництва «Ройтерс Ньюз Енд Медіа Лімітед» про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені, в якому просило стягнути з Представництва «Ройтерс Ньюз Енд Медіа Лімітед» на користь Київського міського відділення Фонду адміністративно-господарських санкцій у розмірі 2359483,12 грн та пені у розмірі 16 044,43 грн, а разом 2 375 527,55 грн.

7. Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2024 року відкрито провадження у справі № 320/37827/24.

8. Представництво «Ройтерс Ньюз Енд Медіа Лімітед» подало заяву про закриття провадження у справі. Заява обґрунтована тим, що позивач безпідставно звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Представництва «Ройтерс Ньюз Енд Медіа Лімітед», оскільки останній не є юридичною особою.

9. Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2024 року, залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 червня 2025 року, закрито провадження у справі № 320/37827/24.

10. Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що Представництво не має статусу юридичної особи, не наділене адміністративною правосуб`єктністю, а тому у Київського міського відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю не виникло право на звернення до суду із вказаним позовом, оскільки такі вимоги не підлягають розгляду не лише адміністративним судом, а й судовому розгляду взагалі.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

11. Касаційна скарга обґрунтована тим, що суди першої та апеляційної інстанцій позбавили права суб`єкта владних повноважень - Київське міське відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю реалізувати свої повноваження, що покладені на нього профільним Законом України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю», в частині стягнення адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу по створенню робочих місць для осіб з інвалідністю представництв іноземних компаній.

12. Скаржник зазначає, що процесуальне рішення про закриття провадження у справі щодо представництва іноземних юридичних осіб, а апеляційна інстанція залишаючи в силі спірну ухвалу, робить недоторканною одну із організаційно-правових форм суб`єктів-роботодавців, що дозволяє їм не дотримуватися Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю» не створюючи робочі місця для осіб з інвалідністю та уникати відповідальності у вигляді стягнення адміністративно-господарських санкцій.

13. Представництво «Ройтерс Ньюз Енд Медіа Лімітед» подало відзив на касаційну скаргу Київського міського відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2024 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 червня 2025 року, у якому просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

14. Ключовим питанням у цій справі є наявність/відсутність у Представництва «Ройтерс Ньюз Енд Медіа Лімітед» статусу резиденства України з огляду на те, що воно не має статусу юридичної особи, та відповідно наявність адміністративної процесуальної правосуб`єктності (право- і дієздатності) і, як наслідок, можливості самостійної реалізації останнім своїх процесуальних прав та обов`язків в суді.

15. Статтею 43 Кодексу адміністративного судочинства України визначено поняття адміністративної процесуальної правосуб`єктності. 

16. Відповідно до частини першої статті 43 Кодексу адміністративного судочинства України здатність мати процесуальні права та обов`язки в адміністративному судочинстві (адміністративна процесуальна правоздатність) визнається за громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, органами державної влади, іншими державними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами, підприємствами, установами, організаціями (юридичними особами), адміністратором за випуском облігацій. 

17. Частиною третьою статті 43 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить органам державної влади, іншим державним органам, органам влади Автономної Республіки Крим, органам місцевого самоврядування, їх посадовим і службовим особам, підприємствам, установам, організаціям (юридичним особам).

18. Зважаючи на визначену статтею 43 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративну процесуальну правосуб`єктність, для реалізації своїх прав та обов`язків як учасника справи, визначених статтею 44 Кодексу адміністративного судочинства України, юридична особа повинна мати правоздатність та дієздатність, які виникають з моменту створення юридичної особи та припиняються з дня внесення до Єдиного державного реєстру запису про її припинення.

19. Адміністративна правосуб`єктність є основним, базовим елементом адміністративно-правового статусу особи й саме вона зумовлює можливість юридичної особи бути учасником адміністративних правовідносин та визначає обсяг її прав та обов`язків.

20. Статтею 80 Цивільного кодексу України встановлено, що юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.

21. Суд зауважує, що закріплене у зазначеній статті поняття юридичної особи вимагає звернення до цивільно-правових норм, які регулюють створення і реєстрацію юридичних осіб. Розгляд поняття юридичної особи неможливий без визначення ознак юридичної особи, що дають змогу відрізнити юридичну особу від будь-яких інших формувань, об`єднань, філій і представництв, які не можуть визнаватися суб`єктами цивільного права. 

22. До основних ознак юридичної особи належать: державна реєстрація факту створення юридичної особи, наявність відокремленого майна, самостійна відповідальність за зобов`язаннями, придбання і реалізація цивільних прав від свого імені, можливість виступати позивачем і відповідачем у суді. 

23. Всі зазначені вище ознаки мають бути наявними в сукупності і відсутність хоча б однієї з них не дає можливості виокремити самостійну юридичну особу. 

24. У відповідності до частини першої статті 92 Цивільного кодексу України юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом. 

25. Юридичні особи можуть створюватися у формі товариств, установ та в інших формах, встановлених законом. Товариством є організація, створена шляхом об`єднання осіб (учасників), які мають право участі у цьому товаристві. Товариство може бути створено однією особою, якщо інше не встановлено законом (частини перша, друга статті 83 Цивільного кодексу України). 

26. Відповідно до частини першої статті 62 Господарського кодексу України підприємство - самостійний суб`єкт господарювання, створений компетентним органом державної влади або органом місцевого самоврядування, або іншими суб`єктами для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення виробничої, науково-дослідної, торговельної, іншої господарської діяльності в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими законами.

27. Згідно з частиною четвертою статті 64 Господарського кодексу України підприємство має право створювати філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи, погоджуючи питання про розміщення таких підрозділів підприємства з відповідними органами місцевого самоврядування в установленому законодавством порядку. Такі відокремлені підрозділи не мають статусу юридичної особи і діють на основі положення про них, затвердженого підприємством. Підприємства можуть відкривати рахунки в установах банків через свої відокремлені підрозділи відповідно до закону.

28. Пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» передбачено, що державна реєстрація юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців - це офіційне визнання шляхом засвідчення державою факту створення або припинення юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, засвідчення факту наявності відповідного статусу громадського об`єднання, професійної спілки, її організації або об`єднання, політичної партії, організації роботодавців, об`єднань організацій роботодавців та їхньої символіки, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, зміни відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, про юридичну особу та фізичну особу - підприємця, а також проведення інших реєстраційних дій, передбачених цим Законом.

29. Згідно із частинами першою, другою статті 25 Закону України «Про міжнародне приватне право» особистим законом юридичної особи вважається право держави місцезнаходження юридичної особи.
Для цілей цього Закону місцезнаходженням юридичної особи є держава, у якій юридична особа зареєстрована або іншим чином створена згідно з правом цієї держави.

30. Відповідно до статті 26 Закону України «Про міжнародне приватне право» цивільна правоздатність та дієздатність юридичної особи визначається особистим законом юридичної особи.

31. Статтею 27 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що особистим законом іноземної організації, яка не є юридичною особою відповідно до права держави, у якій така організація створена, вважається право цієї держави. Якщо така організація діє на території України, до її діяльності застосовується законодавство України, яке регулює діяльність юридичних осіб, якщо інше не випливає з вимог законодавства чи суті правовідносин.

32. З огляду на вимоги частин другої та третьої статті 95 Цивільного кодексу України представництвом є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює представництво і захист інтересів юридичної особи. Представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення.

33. Керівники представництв призначаються юридичною особою і діють на підставі виданої нею довіреності (частина четверта статті 95 Цивільного кодексу України).

34. Згідно зі змістом цих правових норм, представництва утворюються для виконання допоміжних операцій поза місцем знаходження самої юридичної особи в тих місцях, де знаходження такого представництва забезпечить зручність налагодження зв`язків, виконання певних дій, на які воно уповноважене юридичною особою, в тому числі виконання юридичних дій. На відміну від філій представництва не виконують фактичних дій, компетенція їх обмежена виконанням юридичних дій від імені юридичної особи. Представництва не визнаються суб`єктами цивільного права, а їх посадові особи можуть діяти від імені юридичної особи. Відповідальність за дії представництв і їх посадових осіб несе юридична особа, яка утворила ці представництва. 

35. Таким чином, представництва, хоча й є відокремленими підрозділами юридичної особи, проте продовжують залишатися складовими частинами юридичної особи й власною юридичною правосуб`єктністю вони не наділені. 

36. Враховуючи усе вищевикладене, колегія суддів зазначає, що адміністративна процесуальна правосуб`єктність - це можливість особи бути носієм певних процесуальних суб`єктивних прав і обов`язків, у тому числі процесуальних суб`єктивних прав та обов`язків сторони справи, а відтак, особи, які є сторонами адміністративної справи, обов`язково повинні відповідати всім вимогам адміністративної процесуальної правосуб`єктності. Представництва, які не мають статусу юридичної особи, не наділені адміністративною правосуб`єктністю. 

37. Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 25 липня 2024 року у справі № 640/31489/21.

38. Пунктом 3.1. Положення про представництво «Ройтерс Ньюз Енд Медіа Лімітед» передбачено, що Представництво не здійснює самостійної господарської діяльності, або будь-яких інших видів діяльності , спрямованих на отримання прибутку. 

39. Відповідно до пункту 4.1. Положення про представництво «Ройтерс Ньюз Енд Медіа Лімітед» не має статусу юридичної особи. 

40. З огляду на викладене, Представництво «Ройтерс Ньюз Енд Медіа Лімітед» не є юридичною особою, а відтак не має адміністративної процесуальної правосуб`єктності (право- і дієздатності).

41. Відповідно до пункту 1 частини першої 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

42. При цьому, положеннями частини першої статті 239 Кодексу адміністративного судочинства України щодо обов`язку суду роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи, не має застосовуватися, адже даний спір не тільки не підпадає під юрисдикцію адміністративних судів, а й взагалі не підлягає судовому розгляду через порушення принципу ratione personae, materiae et loci. У справі № 9901/152/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» слід тлумачити в більш ширшому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду. А тому суд першої інстанції правильно не зазначив суд, до юрисдикції якого мав би, за аргументами скаржника, належати розгляд цієї справи.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

43. За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що рішення судів першої та апеляційної інстанції є законними і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір відповідно до норм процесуального права, що підлягають застосуванню до цих правовідносин; у них повно відображені обставини, які мають значення для справи, висновки судів щодо встановлених обставин є правильними, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, 

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Київського міського відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю залишити без задоволення, а ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2024 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 червня 2025 року - без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та не оскаржується. 

Суддя-доповідач Н.В. Коваленко

Судді А.І. Рибачук 

Л.В. Тацій