УХВАЛА

10 березня 2026 року
м. Київ

справа № 136/1617/25
провадження № 61-3043ск26

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Грушицького А. І., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 27 листопада 2025 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 04 лютого 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

06 березня 2026 року Самородова О. П. , яка вказує, що діє від імені ОСОБА_1 , засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 27 листопада 2025 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 04 лютого 2026 року у цій справі.

Відповідно до частини третьої статті 392 ЦПК України касаційна скарга підписується особою, яка її подає, або представником такої особи. 

До касаційної скарги, поданої представником, повинна бути додана довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника.

У частині четвертій статті 62 ЦПК України передбачено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Касаційна скарга ОСОБА_1 , яка підписана адвокатом Самородовою О. П., не відповідає вимогам частини третьої статті 392 ЦПК України, оскільки підписана особою, яка не має права її підписувати.

Відповідно до частини другої статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.

Пунктом 9 Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 12 квітня 2019 року № 41 (далі - Положення), передбачено, що ордер, що видається адвокатом, який здійснює свою діяльність індивідуально, підписується адвокатом (власноручно або електронним підписом) та посвідчується печаткою адвоката (за її наявності).

Отже, по своїй суті підписання та/або подання касаційної скарги є процесуальними формами реалізації повноважень із представництва, яке має здійснюватися адвокатами.

Аналіз доданого до касаційної скарги ордера серія АВ № 1254795 свідчить, що Самородова О. П. уповноважена представляти інтереси ОСОБА_1 у Верховному Суді, однак ордер не містить підпису адвоката.

Отже, зі змісту доданого ордера серія АВ № 1254795 до касаційної скарги, який не містить підпису адвоката на представництво інтересів клієнта, не свідчить про дотримання вимог в частині підпису адвокатом ордеру, що посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги.

Враховуючи викладене, особою, яка подала касаційну скаргу, не додано до касаційної скарги допустимих доказів стосовно того, що Самородова О. П. уповноважена представляти інтереси ОСОБА_1 у Верховному Суді.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 393 ЦПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом також, якщо, зокрема, касаційна скарга подана особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписана, підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.

На підставі викладеного, касаційна скарга підлягає поверненню, у зв`язку з тим, що підписана особою, яка не має права її підписувати.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року, Reports 1996-V, p. 1544, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).

Повернення скарги не перешкоджає повторному зверненню, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись пунктом 1 частини четвертої статті 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 27 листопада 2025 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 04 лютого 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини повернути заявнику.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя 	А. І. Грушицький