ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 лютого 2026 року 
м. Київ
справа № 128/240/20
провадження № 61-2669св25
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Коломієць Г. В., Осіяна О. М., Ступак О. В., Шиповича В. В. (суддя-доповідач),
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі:  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - державний нотаріус Липовецької районної державної нотаріальної контори Вінницької області Кицюк Олександр Павлович,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду, в складі колегії суддів: Сала Т. Б., Войтка Ю. Б., Матківської М. В., від 12 липня 
2024 року,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
1. У січні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до 
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину.
2. Позовна заява ОСОБА_1 мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її дід ОСОБА_4 , після смерті якого відкрилася спадщина на: жилий будинок з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну частку (пай) площею 2,94 умовних кадастрових гектарів без визначення цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебуває в колективній власності КСП «росія» с. Вахнівка Липовецького району Вінницької області; майновий пай (свідоцтво № НОМЕР_1) члена КСП «росія» с. Вахнівка Липовецького району Вінницької області, виданого Вахнівською сільською радою розміром 3 073 грн, що складає 0,2958 відсотків від загальної вартості майна КСП «росія».
3. Вказує, що її батько ОСОБА_5 був єдиним з дітей, хто проживав разом зі спадкодавцем, вступив в управління спадковим майном та фактично прийняв спадщину після смерті свого батька ОСОБА_4 , однак свідоцтво про право на спадщину не отримав.
4.  ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер. Позивачка стверджує, що прийняла спадщину після його смерті.
5. Однак під час оформлення права на спадщину після смерті 
ОСОБА_5 їй стало відомо, що свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 отримали її дядько ОСОБА_2 та тітка ОСОБА_3 .
6. Враховуючи викладене, уточнивши в серпні 2022 року позовні вимоги, ОСОБА_1 просила суд:
- визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідчене державним нотаріусом Липовецької районної державної нотаріальної контори Вінницької області Рудик В. В. 14 травня 2002 року, у спадковій справі № 315/02, зареєстроване в реєстрі № 822, видане 
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на спадкове майно ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , що складається з: жилого будинку з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 ; права на земельну частку (пай) площею 2,94 умовних кадастрових гектарів без визначення цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебуває в колективній власності КСП «росія» 
с. Вахнівка Липовецького району Вінницької області; майновий пай (свідоцтво № НОМЕР_1) члена КСП «росія» с. Вахнівка Липовецького району Вінницької області, виданого Вахнівською сільською радою розміром 3 073 грн, що складає 0,2958 відсотків від загальної вартості майна КСП «росія»;
- скасувати запис у спадковому реєстрі виданих свідоцтв про право на спадщину за законом за № 822, видане ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо вказаного спадкового майна  ОСОБА_4 ;
- визнати за нею у порядку спадкування за законом після смерті діда ОСОБА_4 та батька ОСОБА_5 право власності на спірні жилий будинок з господарськими будівлями, земельну частку (пай) площею 2,94 умовних кадастрових гектарів, майновий пай (свідоцтво № НОМЕР_1) члена КСП «росія».
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
7. Ухвалою Тульчинського районного суду Вінницької областівід 16 квітня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.
8. Суд врахував, що ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, повторно не прибула у судове засідання, що відповідно до частини п`ятої статті 223, пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України є підставою для залишення позову без розгляду.
Короткий зміст ухвал суду апеляційної інстанції
9. Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 02 липня 2024 року апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк - 10 днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом надання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням інших підстав для поновлення строку; зазначення номеру засобів зв`язку, а також відомостей про наявність або відсутність у 
ОСОБА_1 електронного кабінету; надання трьох копій апеляційної скарги; надання документу, що підтверджує сплату судового збору в сумі 605,60 грн.
10. Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 12 липня 2024 року апеляційну скаргу  ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачці.
11. Апеляційний суд врахував, що копію ухвали від 02 липня 2024 року про залишення апеляційної скарги без руху було направлено ОСОБА_1 на вказану в апеляційній скарзі адресу, проте поштовий конверт повернувся на з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». 
12. Посилаючись на пункт 4 частини шостої статті 272 ЦПК України, апеляційний суд виходив з того, що направлення копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху за місцем проживання (перебування) особи, повідомленою нею суду, та повернення конверту з відміткою про відсутність цієї особи за місцем її проживання чи перебування є належним підтвердженням вручення ухвали суду, у зв`язку з чим дійшов висновку, що ухвала суду від 02 липня 2024 року про залишення апеляційної скарги без руху вважається врученою ОСОБА_1 . Оскільки станом на 12 липня 2024 року вимоги ухвали про залишення апеляційної скарги без руху не виконано, недоліки апеляційної скарги не усунуто, апеляційний суд дійшов висновку про визнання неподаною та повернення апеляційної скарги.
13. Заяви (клопотання) ОСОБА_1 , які надійшли до суду 04 липня 
2024 року, апеляційний суд не розглядав, пославшись на те, що вони подані засобами поштового зв`язку 01 липня 2024 року, тобто не на виконання вимог ухвали від 02 липня 2024 року.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
14. У касаційній скарзі  ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу апеляційного суду від 12 липня 2024 року.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
15. У березні 2025 року  ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на постанову Вінницького апеляційного суду від 12 липня 2024 року.
16. Ухвалою Верховного Суду від 10 квітня 2025 року відкрито касаційне провадження, витребувано із суду першої інстанції матеріали справи, які 
у квітні 2025 року надійшли до Верховного Суду.
17. Ухвалою Верховного Суду від 18 лютого 2026 року справу призначено до розгляду у складі колегії із п`яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
18. Підставою касаційного оскарження судового рішення заявниця зазначає неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права при вирішенні питання про повернення апеляційної скарги. Вважає, що ці порушення призвели до ухвалення незаконного та необґрунтованого судового рішення.
Інші процесуальні звернення, які надійшли до Верховного Суду
19. У письмових поясненнях та клопотаннях ОСОБА_1 наголошує на відсутності з її сторони зловживання процесуальними правами та звертає увагу, що вона не отримувала копію ухвали апеляційного суду від 12 липня 
2024 року про залишення апеляційної скарги без руху. 
Вказує на надмірний формалізм апеляційного суду під час ухвалення оскарженого судового рішення. 
20. Крім того, ОСОБА_1 подала клопотання про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Відзив на касаційну скаргу до Верховного Суду не надійшов
Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права
21. Згідно із частиною першою, третьою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.
22. Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
23. Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
24. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) свідчить про те, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (див. рішення ЄСПЛ від 16 грудня 1992 року у справі «Jauffret de la Pradelle v. France»).
25. Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
26. Частиною першою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
27. Забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією з основних засад судочинства (пункт 8 статті 129 Конституції України).
28. Апеляційна скарга за формою і змістом повинна відповідати вимогам статті 356 ЦПК України.
29. Відповідно до абзацу першого частини першої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
30. Абзацом першим частини другої статті 185 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).
31. Згідно з частиною третьою статті 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. 
Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
32. Питання про залишення апеляційної скарги без руху суддя-доповідач вирішує протягом п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги. 
Питання про повернення апеляційної скарги суд апеляційної інстанції вирішує протягом п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків (частина шоста статті 357 ЦПК України).
33. У справі, яка переглядається, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на ухвалу Тульчинського районного суду Вінницької області від 16 квітня 
2024 року, якою її позов було залишено без розгляду.
34. Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 02 липня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк - 10 днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків.
35. Копію ухвали направлено ОСОБА_1 наадресу, зазначену в апеляційній скарзі. 
Поштова кореспонденція направлена ОСОБА_1 повернута до апеляційного суду з відміткою від 04 липня 2024 року про відсутність адресата за вказаною адресою.
36. Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 12 липня 2024 року апеляційну скаргу  ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачці у зв`язку з невиконанням ухвали від 02 липня 2024 року.
37. Постановляючи вказану ухвалу, апеляційний суд з посиланням на пункт 4 частини шостої статті 272 ЦПК Українивиходив з того, що направлення копії ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху за місцем проживання (перебування) особи, повідомленою нею суду, та повернення конверту з відміткою про відсутність цієї особи за місцем її проживання чи перебування є належним підтвердженням вручення ухвали суду.
38. Встановивши, що станом на 12 липня 2024 року вимоги ухвали апеляційного суду про залишення апеляційної скарги без руху ОСОБА_1 не виконала, недоліки апеляційної скарги не усунула, суд апеляційної інстанції визнав апеляційну скаргу неподаною та повернув. 
39. Верховний Суд не може погодитись з висновками апеляційного суду з огляду на таке.
40. Апеляційний суд правильно вважав, що одним із ключових питань, яке необхідно з`ясувати, є дата вручення апелянту ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.
41.  ОСОБА_1 не має зареєстрованого електронного кабінету в підсистемі Електронний суд і комунікувала із судом за допомогою засобів поштового зв`язку.
42. За змістом пункту 4 частини шостої статті 272 ЦПК України, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
43. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2024 року у справі № 454/1883/22 (пункти 66-70) вказувала, що надсилання судового рішення в той чи інший спосіб учаснику справи є процесуальним обов`язком суду. Відомості про вручення (доставлення) рішення суду учаснику справи містяться у розписці про вручення, у повідомленні про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи, у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення, а також у документах, визначених пунктами 4, 5 частини шостої статті 272 ЦПК України.
44. В постанові від 20 грудня 2023 року у справі № 725/7357/21 Верховний Суд аналізуючи положення пункту 4 частини шостої статті 272 ЦПК України дійшов висновку, що за цією нормою судове рішення вважається врученим в день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження.
45. У розглядуваній справі ухвала від 02 липня 2024 року про залишення апеляційної скарги без руху була направлена апелянту поштою, а днем проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність 
ОСОБА_1 за адресою місця проживання є 04 липня 2024 року.
46. Строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом (частина перша статті 120 ЦПК України).
47. Відповідно до статті 123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
48. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день (частини третя статті 124 ЦПК України).
49. З огляду на викладене, встановлений в ухвалі Вінницького апеляційного суду від 02 липня 2024 року десятиденний строк для усунення недоліків апеляційної скарги для ОСОБА_1 розпочався 05 липня 2024 року та мав тривати до 15 липня 2024 року (включно).
50. Визнаючи неподаною та повертаючи апеляційну скаргу ОСОБА_1 ухвалою від 12 липня 2024 року, суд апеляційної інстанції вказаного не врахував та не звернув увагу, що визначений ним же в ухвалі від 02 липня 2024 року строк для усунення недоліків апеляційної скарги станом на 
12 липня 2024 року не сплив.
51. Отже, апеляційний суд 12 липня 2024 року не мав правових підстав для повернення апеляційної скарги з посиланням на невиконання вимог ухвали від 02 липня 2024 року та помилково застосував положення статей 
185, 357 ЦПК України.
52. Забезпечення права на апеляційний перегляд справи належить до основних засад (принципів) цивільного судочинства (стаття 2 ЦПК України).
53. Також колегія суддів не може погодитись з висновками в апеляційного суду в оскарженій ухвалі про те, що заяви (клопотання) ОСОБА_1 , які надійшли до суду 04 липня 2024 року, не розглядаються, оскільки були подані 
01 липня 2024 року, тобто не на виконання вимог ухвали від 02 липня 
2024 року про залишення апеляційної скарги без руху.
54. У клопотанні, яке було подане ОСОБА_1 поштою 01 липня 2024 року, вона, зокрема просила апеляційний суд звільнити її від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, у той час як однією з підстав для залишення апеляційної скарги без руху була несплата судового збору, тому рішення не розглядати це клопотання було помилковим. 
55. Особа, яка подала апеляційну скаргу, вправі усунути недоліки скарги самостійно і до постановлення відповідної ухвали апеляційним судом. Такий порядок усунення недоліків апеляційної скарги не свідчить про порушення норм процесуального права.
56. Відповідно до частини четвертої статті 406 ЦПК України у випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції. 
57. Підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі (частина шоста статті 411 ЦПК України). 
58. З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, оскаржена ухвала апеляційного 
суду - скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції зі стадії вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.
59. Колегією суддів не встановлено підстав, передбачених статтею 403 ЦПК України, для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, про що заявниця просила у своїх клопотаннях.
Керуючись статтями 400, 402, 406, 409, 411, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
2. Ухвалу Вінницького апеляційного суду від 12 липня 2024 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції зі стадії вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий Судді: 	Є. В. Синельников Г. В. Коломієць О. М. Осіян О. В. Ступак В. В. Шипович