ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 березня 2026 року 
м. Київ
справа № 420/12542/25
адміністративне провадження № К/990/36685/25 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Мельник-Томенко Ж. М.,
суддів - Жука А. В., Загороднюка А. Г.,
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.08.2025 (колегія суддів у складі: Лук`янчук О. В., Бітова А. І., Ступакової І. Г.),
УСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
У квітні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_2 , у якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо нездійснення перерахунку та виплати грошового забезпечення, грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової премії за 2022-2023 роки, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (2022 та 2023 відповідно);
- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 здійснити перерахунок та виплату позивачу грошового забезпечення, грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової премії за період з 25.04.2022 по 31.12.2022, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2022 року та здійснити перерахунок та виплату позивачу грошового забезпечення, грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової премії за період з 01.01.2023 по 19.05.2023, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2023 року, а також провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їхнього ухвалення 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30.06.2025 позов задоволено частково. Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_2 щодо обчислення ОСОБА_1 у заниженому розмірі з 25.04.2022 по 19.05.2023 грошового забезпечення, щомісячної премії, грошової допомоги на оздоровлення за 2022 рік, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022-2023 роки без урахування посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого Законами України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» від 02.12.2021 № 1928-ІХ, «Про Державний бюджет України на 2023 рік» від 03.11.2022 № 2710-IX відповідно до періоду, на відповідний тарифний коефіцієнт, із урахуванням змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 481 від 12.05.2023 до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017. Зобов`язано військову частину НОМЕР_2 здійснити ОСОБА_1 з 25.04.2022 по 19.05.2023 перерахунок грошового забезпечення, щомісячної премії, грошової допомоги на оздоровлення за 2022 рік, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022-2023 роки з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого Законами України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» від 02.12.2021 № 1928-ІХ, «Про Державний бюджет України на 2023 рік» від 03.11.2022 № 2710-IX, відповідно до періоду на відповідний тарифний коефіцієнт, а також провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум, із урахуванням змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 481 від 12.05.2023 до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з таким судовим рішенням, військова частина НОМЕР_2 звернулася до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04.08.2025 апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_2 залишено без руху у зв`язку з невідповідністю апеляційної скарги вимогам статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) та надано апелянту строк для усунення недоліків поданої апеляційної 10 днів з дня вручення даної ухвали шляхом надання до суду доказів сплати судового збору в розмірі 2906,88 грн. При цьому, суд виходив з того, що апелянт оскаржує рішення суду першої інстанції в частині задоволення двох позовних вимог немайнового характеру.
На виконання вимог зазначеної ухвали відповідачем 15.08.2025 на адресу П`ятого апеляційного адміністративного суду подано клопотання про відстрочення сплати судового збору. У разі неможливості відстрочення сплати судового збору апелянт просить продовжити строк для усунення недоліків поданої апеляційної скарги. На обґрунтування клопотання апелянт посилається на відсутність коштів для сплати судового збору, а також зазначає про введення воєнного стану.
У подальшому, 25.08.2025 відповідачем подано заяву про усунення недоліків, до якої долучено платіжну інструкцію про сплату судового збору у розмірі 1453,44.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.08.2025 відмовлено у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору. Відмовлено у задоволенні клопотання про продовження строку для усунення недоліків. Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_2 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30.06.2025 повернуто скаржнику.
Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відповідачем не усунуто недоліки апеляційної скарги, оскільки судовий збір сплачено не у повному розмірі. При цьому, суд виходив з того, що вимога про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії за період з 25.04.2022 по 31.12.2022 є однією позовною вимогою, а вимога про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії за період з 01.01.2023 по 19.05.2023 є другою позовною вимогою.
Щодо клопотання апелянта від 15.08.2025 про відстрочення сплати судового збору, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення, оскільки відсутні умови, за наявності яких скаржнику можливо було б відстрочити сплату судового збору, і ураховуючи те, що звільнення, відстрочення та розстрочення суб`єкту владних повноважень сплати судового збору може розцінюватися як надання державним органам певних процесуальних переваг перед іншими учасниками судового процесу - юридичними та фізичними особами, які зобов`язані сплачувати відповідний збір.
Щодо клопотання про продовження строку для усунення недоліків апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції виходив з того, що обов`язковість та можливість сплати судового збору у скаржника, відповідно до статті 295 КАС України, виникла з дати початку перебігу строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, який, ураховуючи дату отримання ним копії повного судового рішення, що оскаржується, є більш ніж достатній для здійснення сплати судового збору. На думку суду, такий невиправдано тривалий строк сплати судового збору суб`єктом владних повноважень виключає можливість для подальшого його продовження. Разом з тим, суд наголосив, що обставини, пов`язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у неї коштів, призначених для сплати судового збору, не звільняють державний орган від обов`язку своєчасної сплати судового збору.
Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги
Не погоджуючись із ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.08.2025, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, відповідач подав касаційну скаргу, в якій просить її скасувати.
На обґрунтування касаційної скарги відповідач указує, що суть заявлених позивачем позовних вимог зводиться лише до перерахунку з урахуванням раніше виплачених сум його грошового забезпечення з урахуванням іншої, ніж була застосована військовою частиною НОМЕР_2 , редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 (одна основна позовна вимога немайнового характеру), та перерахунку грошової допомоги для оздоровлення за 2022 та 2023 роки, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022 та Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023 на відповідні тарифні коефіцієнти (як похідна від основної вимоги).
Ураховуючи той факт, що апеляційним судом визнається факт сплати 1453,44 грн судового збору військової частиною НОМЕР_3 (платіжна інструкція № 1672 від 22.08.2025), скаржник уважає, що військовою частиною НОМЕР_2 та військовою частиною НОМЕР_1 належним чином розраховано та сплачено у повному обсязі судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30.06.2025 у справі № 120/12542/25, оскільки апеляційна скарга стосується однієї основної позовної вимоги немайнового характеру та інших (похідних) від неї позовних вимог, за оскарження яких судовий збір не справляється, оскільки вони нерозривно пов`язані з основною.
Позиція інших учасників справи
Позивач своїм правом подати відзив на касаційну скаргу не скористався, що відповідно до статті 338 КАС України не перешкоджає касаційному перегляду справи.
Рух касаційної скарги
04.09.2025 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга військової частини НОМЕР_2 на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.08.2025.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.09.2025 визначено склад колегії суддів, а саме: головуючу суддю (суддю-доповідача) Мельник-Томенко Ж. М., суддів Жука А. В., Загороднюка А. Г. для розгляду судової справи № 420/12542/25.
Ухвалою Верховного Суду від 08.09.2025 відкрито касаційне провадження за скаргою військової частини НОМЕР_2 на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.08.2025.
Ухвалою Верховного Суду від 04.02.2026 замінено відповідача у справі - військову частину НОМЕР_2 на її правонаступника - військову частину НОМЕР_1 ; закінчено підготовку даної справи до касаційного розгляду та призначено її касаційний розгляд в порядку письмового провадження.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Релевантні джерела права й акти їхнього застосування. Оцінка висновків суду, рішення якого переглядається, та аргументів учасників справи
Відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 341 КАС України).
Касаційне провадження у справі відкрито з підстави оскарження судового рішення, зазначеного в частині третій статті 328 КАС України, та посилання відповідача на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права. 
Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, виходить із такого.
Забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією з основних засад судочинства та гарантується приписами пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України. Проте таке право підлягає реалізації з дотриманням вимог процесуального законодавства, що виражається в дотриманні форми та змісту апеляційної скарги, термінів її подачі, а також обов`язковому переліку матеріалів, що повинні бути додані до неї.
Так, вимоги до апеляційної скарги визначені у статті 296 КАС України, серед яких законодавцем передбачено, що до апеляційної скарги додається, зокрема, документ про сплату судового збору.
Згідно з частиною другою статті 298 КАС України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
Положеннями статті 169 КАС України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання встановлених вимог, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, встановлюється спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Таким чином, ненадання скаржником документа про сплату судового збору є підставою для залишення апеляційної скарги без руху, а у разі не усунення такого недоліку у строк, визначений судом, така скарга повертається особі, яка її подала.
При цьому, Верховний Суд уважає, що при надані оцінки висновкам суду апеляційної інстанції про наявність підстав для повернення апеляційної скарги, необхідно проаналізувати ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04.08.2025, оскільки спірним питанням є розрахунок розміру судового збору, який відповідач повинен сплатити під час звернення до суду з апеляційною скаргою і, який був визначений судом в ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху.
Як убачається з матеріалів справи, військовою частиною НОМЕР_2 при поданні апеляційної скарги на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30.06.2025 не надано доказів сплати судового збору відповідно до вимог Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон № 3674-VI).
Залишаючи апеляційну скаргу без руху, П`ятий апеляційний адміністративний суд виходив з того, що апелянт оскаржує рішення суду першої інстанції в частині задоволення двох позовних вимог немайнового характеру, а тому дійшов висновку, що, з урахуванням вимог норм Закону № 3674-VI, розмір ставки судового збору за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду у даному випадку становить 2906,88 грн ((3028 х 0,4) х 2 х 150% х 0,8%).
На виконання вимог зазначеної ухвали відповідачем 15.08.2025 на адресу П`ятого апеляційного адміністративного суду подано клопотання про відстрочення сплати судового збору. У разі неможливості відстрочення сплати судового збору апелянт просив продовжити строк для усунення недоліків поданої апеляційної скарги.
У подальшому, 25.08.2025 відповідачем подано заяву про усунення недоліків, до якої долучено платіжну інструкцію про сплату судового збору у розмірі 1453,44.
Повертаючи апеляційну скаргу, П`ятий апеляційний адміністративний суд виходив з того, що відповідачем не усунуто недоліки апеляційної скарги, оскільки судовий збір сплачено не у повному розмірі, тобто у меншому розмірі ніж вимагалось ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04.08.2025. При цьому, суд виходив з того, що вимога про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії за період з 25.04.2022 по 31.12.2022 є однією позовною вимогою, а вимога про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії за період з 01.01.2023 по 19.05.2023 є другою позовною вимогою. Суд зазначив, що кількість вимог у даному випадку залежить від періоду, за який вони заявляються.
Крім того, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотань відповідача про відстрочення сплати судового збору та продовження строку для усунення недоліків апеляційної скарги.
Верховний Суд не погоджується з таким висновком суду апеляційної інстанції, ураховуючи таке.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом № 3674-VI.
Згідно з частиною першою статті 4 Закону № 3674-VI судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Відповідно до підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI (у редакції, яка була чинна на час звернення позивача до суду) ставка судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно з підпунктом 2 пункту 3 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI ставка судового збору за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги, але не більше 15 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Абзацом другим частини третьої статті 6 Закону № 3674-VI установлено, що у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.
Поряд з цим, пунктом 23 частини першої статті 4 КАС України визначено, що похідна позовна вимога - вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).
Колегія суддів зазначає, що перевіряючи правильність сплати позивачем судового збору та визначаючи кількість вимог немайнового характеру, які були заявлені у позові, суду апеляційної інстанції необхідно було урахувати, що вимога про визнання протиправним акта, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень як передумова для застосування інших способів захисту порушеного права (скасувати або визнати нечинним рішення чи окремі його положення, зобов`язати прийняти рішення, вчинити дії чи утриматися їх вчинення тощо), які є наслідком протиправності акта, дій чи бездіяльності є однією вимогою.
При цьому тривалість періоду, за який заявляються вимоги, безпосередньо не визначає кількість вимог, проте впливає на те, як ці вимоги будуть оформлені у позові.
Як установлено зі змісту позовної заяви, ОСОБА_1 заявив одну позовну вимогу немайнового характеру, яка стосується оскарження бездіяльності відповідача щодо нездійснення ним перерахунку та виплати позивачу грошового забезпечення, грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової премії за 2022-2023 роки, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (2022 та 2023 відповідно).
При цьому, інша заявлена вимога є похідною і стосується порядку і способу, яким, на думку позивача, має бути обчислене таке нарахування.
Таким чином, Верховний Суд дійшов висновку, що суд апеляційної інстанції в ухвалі від 04.08.2025 про залишення апеляційної скарги без руху, а також в оскаржуваній ухвалі, неправильно обчислив судовий збір, який повинен був сплатити апелянт при зверненні до суду апеляційної інстанції у цій справі. Як наслідок, суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для повернення апеляційної скарги військової частини НОМЕР_2 , чим допустив порушення норм процесуального права.
Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 14.11.2023 у справі № 400/8389/21, від 30.05.2024 у справі № 380/11744/22, від 03.07.2025 у справі № 620/15733/24.
За таких обставин ухвала П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.08.2025 підлягає скасуванню, а справа № 420/12542/25 направленню до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
Відповідно до частини першої статті 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
Висновки щодо розподілу судових витрат.
З огляду на результат касаційного розгляду, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України,
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 задовольнити.
Ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.08.2025 у справі № 420/12542/25 скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції - П`ятого апеляційного адміністративного суду.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: Ж. М. Мельник-Томенко

Судді А. В. Жук

А. Г. Загороднюк