ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
11 лютого 2026 року
м. Київ
справа № 278/480/16-ц
провадження № 61-7055св25
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Ступак О. В., Шиповича В. В. (суддя-доповідач),
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - публічне акціонерне товариство «Соколівський кар`єр»,
особа, яка подала апеляційну скаргу - заступник керівника Житомирської окружної прокуратури, в інтересах держави в особі Березівської сільської ради Житомирського району Житомирської області,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Житомирського апеляційного суду, в складі колегії суддів: Талько О. Б., Коломієць О. С., 
Шевчук А. М., від 25 лютого 2025 року,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
1. У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Соколівський кар`єр» (далі - ПАТ «Соколівський кар`єр») про визнання права власності на майно.
2. Позов  ОСОБА_1 мотивований тим, що 03 серпня 2015 року він придбав у відповідача гідротехнічну споруду № 6, яка розташована на території Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, за межами населених пунктів, будівель і споруд.
3. Однак уклавши договір купівлі-продажу, відповідач відмовляється належним чином оформити цю угоду, внаслідок чого він позбавлений можливості оформити своє право власності на гідротехнічну споруду.
4. Посилаючись на викладене, просить суд визнати за ним право власності на нерухоме майно: гідротехнічну споруду, яка розташована на території Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, за межами населених пунктів, будівель і споруд, № 6.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
5. Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області 
від 28 березня 2016 року позов задоволено.
Визнано за ОСОБА_1 право власності на гідротехнічну споруду - дамбу, яка розташована: АДРЕСА_2.
6. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами виникли правовідносини щодо купівлі-продажу майна, кошти за майно сплачені повністю, а відповідач ухиляється від підписання договору купівлі-продажу, хоча факт продажу майна позивачу визнає. За цих обставин суд вважав, що порушене право ОСОБА_1 підлягає захисту шляхом визнання права власності на спірне майно.
Інформація про рух справи в суді апеляційної інстанції та короткий зміст оскарженої постанови апеляційного суду
7. 21 жовтня 2024 року заступник керівника Житомирської окружної прокуратури Г. Кравцов подав апеляційну скаргу на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 28 березня 2016 року.
8. Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 04 листопада 2024 року поновлено прокурору строк на апеляційне оскарження рішення суду та відкрито апеляційне провадження.
9. Постановою Житомирського апеляційного суду від 25 лютого 2025 року, з урахуванням ухвали цього ж суду від 30 вересня 2025 року про виправлення описки, апеляційну скаргу заступника керівника Житомирської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Березівської сільської ради Житомирського району Житомирської області задоволено. 
Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 28 березня 2016 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову в позові ОСОБА_1 . Вирішено питання розподілу судових витрат.
10. Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд встановив, що спірна дамба розташована на земельній ділянці водного фонду на території Березівської сільської ради Житомирського району Житомирської області.
11. Гідротехнічна споруда є нерухомою річчю, нерозривно пов`язана з об`єктом водного фонду та не може бути відокремлена від нього. Оскільки існування ставку на земельній ділянці водного фонду забезпечується гідротехнічною спорудою - дамбою, яка в силу статей 187,188 ЦК України є приналежністю та складовою головної речі - водного об`єкта (ставка), суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ця дамба не може перебувати у приватній власності фізичних осіб, крім випадків, визначених законом. 
12. Апеляційний суд відхилив доводи ОСОБА_1 про наявність підстав для закриття апеляційного провадження та констатував, що визнання за позивачем права власності на дамбу, призвело до набуття позивачем права користування земельною ділянкою у спосіб, не передбачений законом і позбавлення територіальної громади можливості розпоряджатися земельною ділянкою.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
13. У касаційній скарзі  ОСОБА_1 просить скасувати постанову апеляційного суду, залишивши в силі рішення суду першої інстанції.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
14. У червні 2025 року  ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на постанову Житомирського апеляційного суду від 25 лютого 2025 року.
15. Ухвалою Верховного Суду від 23 червня 2025 року відкрито касаційне провадження, витребувано із суду першої інстанції матеріали справи, які у липні 2025 року надійшли до Верховного Суду.
16. Ухвалою Верховного Суду від 04 лютого 2026 року справу призначено до розгляду у складі колегії із п`яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
17. Підставою касаційного оскарження судового рішення заявник зазначає неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права, а саме застосування норм права без урахування висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі
№ 643/17966/14-ц, від 23 листопада 2021 року у справі № 641/5523/19, від
13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17, від 11 жовтня 2023 року у справі
№ 756/8056/19, від 12 березня 2024 року у справі № 927/1206/21, у постановах Верховного Суду від 11 серпня 2021 року у справі № 523/7609/17, від 05 березня 2024 року у справі № 300/3657/22, від 21 червня 2024 року у справі
№ 420/19870/21 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
18. Крім того, вказує на порушення норм процесуального права та наявність передбачених пунктами 1, 3 частини третьої статті 411 ЦПК України підстав для скасування оскарженого судового рішення (пункт 4 частини другої статті 
389 ЦПК України).
19. Касаційна скарга мотивована тим, що прокурору було відомо про рішення суду першої інстанції з 2017 року, проте апеляційну скаргу у визначений законом строк подано не було.
20. Вказує, що Березівська сільська рада набула права розпоряджатись земельною ділянкою з кадастровим номером 1822083000:07:002:2279 лише 
26 грудня 2022 року, тобто, більш ніж через шість років після ухвалення судом першої інстанції рішення від 28 березня 2016 року. Натомість на час ухвалення рішення районним судом ці повноваження належали обласній державній адміністрації.
21. Стверджує, що апеляційний суд помилково вважав, що гідротехнічна споруда є частиною чи приналежністю до головної речі, оскільки наявні всі необхідні відомості для реєстрації речового права на дамбу в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
22. Наголошує, що на виконання умов договору купівлі-продажу 
від 03 серпня 2015 року він сплатив ПАТ «Соколівський кар`єр» грошові кошти і є добросовісним набувачем придбаного майна.
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
23. У липні 2025 року заступник керівника Житомирської обласної прокуратури подав відзив на касаційну скаргу, строк для подання якого ухвалою Верховного Суду від 31 липня 2025 року продовжено до 25 липня 
2025 року.
24. Відзив мотивований тим, що про можливе порушення інтересів держави Житомирській окружній прокуратурі стало відомо під час ознайомлення з матеріалами цієї справи 27 вересня 2024 року. Вказує, що визначений законом правовий статус гідротехнічної споруди як невід`ємної частини водойми (ставка) передбачає її перебування виключно у комунальній (державній) власності та виключає можливість набуття її у приватну власність.
Інші процесуальні звернення, які надійшли до Верховного Суду
25. У вересні 2025 року  ОСОБА_1 надіслав до Верховного Суду відповідь на відзив, у якій наголошує, що поновлення апеляційним судом прокурору строку на апеляційне оскарження є безпідставним.
Обставини справи
26. До позову додана копія укладеного у простій письмовій формі договору купівлі-продажу № 03/08-15 від 03 серпня 2015 року між 
ОСОБА_1 (покупець) та ПАТ «Соколівський кар`єр» (продавець) за умовами якого, продавець продає, а покупець купує за 190 000 грн дамбу, інвентарний № 791.
27. Крім того позивач надав копію акта прийому-передачі майна 
від 03 серпня 2015 року за яким продавець передає у власність 
ОСОБА_1 дамбу, інвентарний номер 791, розташовану по 
АДРЕСА_3, а 
ОСОБА_1 приймає зазначене майно і сплатив за дамбу 190 000 грн.
28. З листа ПАТ «Соколівський кар`єр» від 30 березня 2015 року 
№ 91 вбачається, що у постійному користуванні Соколівського кар`єру перебувала дамба. У подальшому було створено ВАТ «Соколівський кар`єр» шляхом перетворення державного підприємства Соколівський кар`єр. Згідно з наказом регіонального відділення ФДМ від 27 червня 1995 року всі основні засоби, у тому числі й дамба, були передані на баланс ВАТ «Соколівський кар`єр», правонаступником якого є ПАТ «Соколівський кар`єр». Станом на 
30 березня 2015 року дамба перебувала на балансі ПАТ «Соколівський кар`єр» під інвентарним номером 791.
29. Рішенням виконавчого комітету Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 16 квітня 2015 року 
№ 18 гідротехнічній споруді - дамбі, яка перебувала на балансі ПАТ «Соколівський кар`єр» й розташована на території Іванівської сільської ради, присвоєно юридичну адресу: АДРЕСА_2.
30. Листом від 27 квітня 2015 року Іванівська сільська рада повідомила, що об`єкт нерухомого майна АДРЕСА_2.
31. 25 квітня 2016 року за  ОСОБА_1 на підставі рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 28 березня 2016 року зареєстроване право власності на гідротехнічну споруду - дамбу, загальною площею 21,5 кв. м.
32. 01 січня 2024 року між Березівською сільською радою та 
ОСОБА_1 укладений договір оренди землі, згідно з яким позивачу в оренду, строком на 5 років, передано земельну ділянку, загальною площею 16,2000 га (кадастровий номер 1822083000:07:002:2279) у комплексі з розташованим на ній водним об`єктом - ставком, площею 12,2980 га, яка розташована на території Березівської сільської ради, за межами села Іванівка Житомирського району Житомирської області та призначена для рибогосподарських потреб. На вказаній земельній ділянці розташована гребля та водоскидна споруда.
33. Паспорт вказаного водного об`єкта - ставка, площею 12,2980 га, на якому розташована спірна гідротехнічна споруда, був розроблений Басейновим управлінням водних ресурсів річки Прип`ять на замовлення Житомирської обласної державної адміністрації та погоджений Державним агентством водних ресурсів України 24 березня 2020 року.
34. 02 квітня 2024 року Березівська сільська рада Житомирського району Житомирської області зареєструвала за собою право власності на земельну ділянку, площею 16,2 га, з кадастровим номером 1822083000:07:002:2279
35. Листом від 09 жовтня 2024 року Басейнове управління водних ресурсів річки Прип`ять повідомило Житомирську окружну прокуратуру про те, що режим роботи на вказаний водний об`єкт у 2024 році не встановлювався та не видавався.
Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права
36. Згідно із частинами першою-другою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
37. Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
38. У розглядуваній справі  ОСОБА_1 набув право власності на гідротехнічну споруду - дамбу, на підставі рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 28 березня 2016 року.
39. Задовольняючи позовні вимоги  ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з наявності між сторонами договірних відносин, сплату позивачем грошових коштів за придбану дамбу, а також ухилення відповідача від підписання договору купівлі-продажу.
40. Заступник керівника Житомирської окружної прокуратури Житомирської області у вересні 2024 року подав заяву про ознайомлення з матеріалами справи, а 21 жовтня 2024 року - апеляційну скаргу на рішення районного суду.
41. Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд встановив, що спірна дамба є гідротехнічною спорудою, розташована на земельній ділянці водного фонду на території Березівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, забезпечує існування ставку, нерозривно пов`язана з об`єктом водного фонду і не може перебувати у приватній власності фізичних осіб, крім випадків, визначених законом.
42. Колегія суддів погоджується з цим висновком апеляційного суду з огляду на таке.
43. Статтею 1 Водного кодексу України (тут і надалі у редакції, чинній на час набуття ОСОБА_1 права власності на спірний об`єкт) визначено, що водний об`єкт - це водний об`єкт - природний або створений штучно елемент довкілля, в якому зосереджуються води (море, річка, озеро, водосховище, ставок, канал, водоносний горизонт).
44. Відповідно до частини першої статті 58 Земельного кодексу України та статті 4 ВК України до земель водного фонду належать землі, зайняті: морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об`єктами, болотами, а також островами, не зайнятими лісами; прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами; гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; береговими смугами водних шляхів.
45. Пунктом «ґ» частини четвертої статті 83 ЗК України визначено, що до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі водного фонду, крім випадків, визначених цим Кодексом.
46. Згідно з пунктом «д» частини четвертої статті 84 ЗК України до земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі водного фонду, крім випадків, визначених цим Кодексом.
47. Відповідно до статті 186 ЦК України річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і пов`язана з нею спільним призначенням, є її приналежністю. Приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом.
48. Майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (частина перша статті 190 ЦК України).
49. Згідно з частиною першою статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
50. За змістом статей 186, 190, 316 ЦК України право власності особи виникає на окрему, самостійну річ. Отже, розглядаючи відповідні спори, суди мають враховувати, що приналежність головної речі не може бути окремим об`єктом права власності, а лише слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом (див. постанову Верховного Суду 
від 14 лютого 2018 року у справі № 910/8903/16).
51. Згідно з статтею 1 Закону України «Про аквакультуру» гідротехнічні споруди для цілей аквакультури - об`єкти нерухомого майна державної або комунальної власності або власник яких невідомий чи його неможливо встановити на підставі даних, документів та/або інформації з відповідних державних реєстрів (земляні греблі та дамби, водозабірні споруди, повеневі водоскиди, донні водовипуски, водопостачальні, скидні та рибозбірно-осушувальні канали, рибовловлювачі, камери облову, причали, водоскиди, бистротоки, перепади, перегороджувальні рибозахисні та інші споруди), що є інженерними спорудами, які призначені для управління водними ресурсами (підготовка, постачання, збереження, транспортування води та водовідведення), а також для запобігання шкідливій дії вод та розташовані на водних об`єктах, наданих у користування на умовах оренди для цілей аквакультури. Гідротехнічні споруди рибогосподарської технологічної водойми - об`єкти нерухомого майна державної власності (земляні греблі та дамби, водозабірні споруди, повеневі водоскиди, донні водовипуски, водопостачальні, скидні та рибозбірно-осушувальні канали, рибовловлювачі, камери облову, причали, водоскиди, бистротоки, перепади, перегороджувальні рибозахисні та інші споруди), що є інженерними спорудами, які призначені для управління водними ресурсами (підготовка, постачання, збереження, транспортування води та водовідведення), а також для запобігання шкідливій дії вод.
52. Відповідно до пункту 1.3 Правил безпеки при експлуатації каналів, трубопроводів, інших гідротехнічних споруд у водогосподарських системах, затверджених Наказом МНС України 03 квітня 2012 року № 661, гідротехнічна споруда - інженерна споруда, призначена для керування водним режимом, використовування водних ресурсів або для запобігання шкідливій дії вод.
53. Відповідно до Методики обстеження і паспортизації гідротехнічних споруд систем гідравлічного вилучення та складування промислових відводів та хвостів, затвердженої наказом Державного комітету України у справах містобудування і архітектури від 10 вересня 1996 року № 165, гідротехнічні споруди - споруди для використання водних ресурсів, а також для боротьби з шкідливим впливом вод: греблі й дамби різного призначення та їхні конструктивні елементи; водоскиди, водоспуски, споруди водовідведення: тонелі, канали, труби, лотки; регуляційні споруди, накопичувачі промислових відходів, ставки, відкриті водозабори, гідромеханічне та механічне обладнання, призначене для нормального функціонування споруд.
54. З наведеного вбачається, що незалежно від цільового призначення 
будь-яка гідротехнічна споруда - це інженерна споруда, розташована на водному об`єкті та призначена для керування ним, а також для запобігання шкідливій дії вод. Використання гідротехнічної споруди без втрати її правового статусу з іншою метою аніж обслуговування водного об`єкту є неможливим, тобто вона є приналежністю до водного об`єкту.
55. У постанові Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі 
№ 903/906/16 вказано, що водний об`єкт не може бути відокремлений від земельної ділянки та бути самостійним (окремо від земельної ділянки, на якій він розташований) об`єктом прав та обов`язків, а право розпоряджатись водним об`єктом належить власнику земельної ділянки, на якій розташований цей водний об`єкт.
56. Враховуючи вищенаведене, а також правовий статус гідротехнічної споруди як приналежності водного об`єкту, власником гідротехнічної споруди може виступати лише особа, яка є власником земельної ділянки, на якій розташований водний об`єкт з гідротехнічною спорудою.
57. Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 05 червня 2024 року у справі № 125/1227/22, від 05 березня 2025 року у справі 
№ 291/255/23.
58. На підставі належних чином оцінених доказів апеляційний суд встановив, що спірна гідротехнічна споруда (дамба) розташована на земельній ділянці водного фонду з кадастровим номером 1822083000:07:002:2279, яка перебуває у комунальній власності Березівської сільської ради.
59. Встановивши що:
- спірна гідротехнічна споруда (дамба) нерозривно пов`язана з об`єктом водного фонду та не може бути відокремлена від нього; 
- існування ставка на земельній ділянці водного фонду з кадастровим номером 1822083000:07:002:2279 забезпечується гідротехнічною спорудою - дамбою, яка в силу статей 187,188 ЦК України є приналежністю та складовою головної речі - водного об`єкта ( ставка),
апеляційний суд дійшов правильного висновку, що спірна гідротехнічна споруда (дамба) не може перебувати у приватній власності 
ОСОБА_1 .
60. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 травня 2020 року у справі № 912/2385/18 вказала, що бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. Звертаючись до компетентного органу перед пред`явленням позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.
61. Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників як значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо (пункт 40 зазначеної постанови).
62. Отже, за наявності органу, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист інтересів держави саме у спірних правовідносинах, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо цей компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо, чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі № 912/2385/18 від 06 липня 2021 року у справі № 911/2169/20, від 08 листопада 2023 року у справі № 607/15052/16-ц).
63. У постанові від 15 жовтня 2019 року у справі № 903/129/18 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що сам факт незвернення до суду ради з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства, та, відповідно, мав змогу захистити інтереси жителів територіальної громади, свідчить про те, що зазначений орган місцевого самоврядування неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів великої кількості громадян - членів територіальної громади та звернення до суду з таким позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини (пункт 6.43.).
64. Апеляційний суд перевірив повноваження прокурора на представництво інтересів держави у розглядуваній справі.
65. Обґрунтовуючи наявність підстав для представництва інтересів держави, прокурор зазначив, що після ознайомлення у вересні 2024 року з матеріалами справи, листом від 08 жовтня 2024 року Березівську сільську раду було повідомлено про виявлення рішення суду із яким прокурор не погоджувався, однак сільською радою не було вжито відповідних заходів з метою відновлення порушеного права власності на спірне нерухоме майно.
66. В той час, як набуття позивачем права власності на гідротехнічну споруду, розташовану на земельній ділянці комунальної власності, фактично призвело до позбавлення територіальної громади права розпоряджатися земельною ділянкою та обумовило позаконкурентний спосіб, у який позивачем було отримане право користування водним об`єктом.
67. Наведене свідчить про порушення інтересів держави та наявність передбачених законом підстав для втручання прокурора у спірні правовідносини.
68. Щодо поновлення прокурору строку на апеляційне оскарження рішення суду, то Житомирський апеляційний суд в ухвалі від 04 листопада 2024 року навів мотиви поновлення цього строку, з якими погоджується і Верховний Суд. 
69. Доводи касаційної скарги щодо неналежного складу відповідачів у розглядуваній справі є помилковими, оскільки предметом позову є визнання права власності за ОСОБА_1 , а не визнання недійсним договору купівлі-продажу від 03 серпня 2015 року.
70. З урахуванням встановлених обставин, висновки апеляційного суду не суперечать висновкам, викладениму постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 643/17966/14-ц, від 23 листопада 2021 року у справі № 641/5523/19, від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17, від 11 жовтня 2023 року у справі № 756/8056/19, від 12 березня 2024 року у справі № 927/1206/21, у постановах Верховного Суду від 11 серпня 2021 року у справі № 523/7609/17, від 05 березня 2024 року у справі № 300/3657/22, 
від 21 червня 2024 року у справі № 420/19870/21, на які заявник посилався в касаційній скарзі. 
71. Європейський суд з прав людини неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Ruiz Torija 
v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
72. В межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, Верховним Судом не встановлено підстав для висновку, що апеляційний суд ухвалив оскаржене судове рішення із неправильним застосуванням норм матеріального права або із порушенням норм процесуального права, які б давали підстави для його скасування.
73. Відповідно до першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального прав. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань. 
Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
2. Постанову Житомирського апеляційного суду від 25 лютого 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий Судді: 	Є. В. Синельников О. М. Осіян Н. Ю. Сакара О. В. Ступак В. В. Шипович