ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

01 квітня 2026 року
м. Київ

справа № 2-291/11
провадження № 61-13875св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
судді-доповідача - Сердюка В. В., 
суддів: Ігнатенка В. М., Карпенко С. О., Ситнік О. М., Фаловської І. М., 

учасники справи:
заявник (стягувач) - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Арагон», 
боржники:  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_4 , на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва 
від 24 листопада 2022 року у складі судді Зуєвич Л. Л. та постанову Київського апеляційного суду від 06 вересня 2023 року у складі колегії суддів Невідомої Т. О., Нежури В. А., Поліщук Н. В.,

ВСТАНОВИВ:
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст вимог заяви

15 серпня 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Арагон» (далі - ТОВ «ФК «Арагон») звернулося із заявою про заміну сторони стягувача у виконавчому провадженні.
Заяву мотивовано тим, що Солом`янський районний суд міста Києва заочним рішенням від 04 липня 2011 року задовольнив позов ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та стягнув солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 1 003 894,01 грн.

Апеляційний суд міста Києва рішенням від 13 грудня 2013 року заочне рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 04 липня 2011 року змінив у частині визначення порядку стягнення заборгованості, вирішив стягнути солідарно 
з ОСОБА_2 з ОСОБА_3 1 003 894, 01 грн та солідарно 
з ОСОБА_2 з ОСОБА_1 1 003 894, 01 грн.

10 липня 2019 року Солом`янським районним відділом державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 на підставі виконавчого листа № 2-291/11 від 19 березня 2014 року, виданого на виконання рішення Апеляційного суду міста Києва від 13 грудня 2013 року.

Разом із тим, 03 квітня 2019 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «ФК «Арагон» укладено договір № 14 про відступлення прав вимоги відповідно до якого ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» відступило право вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором від 20 серпня 2008 року № 03-08-Ип/41, ОСОБА_3 за договором поруки від 20 серпня 2008 року № 03-08-П1/41 та ОСОБА_1 за договором поруки від 20 серпня 2008 року № 03-08-П2/41.

З урахуванням викладеного ТОВ «ФК «Арагон» просило суд замінити сторону стягувана у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 2-291/11 від 19 березня 2014 року, виданого на виконання рішення Апеляційного суду міста Києва від 13 грудня 2013 року.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції та постанови апеляційного суду

Солом`янський районний суд міста Києва ухвалою від 24 листопада 2022 року 
заяву ТОВ «ФК «Арагон» про заміну стягувача задовольнив. 

Замінив стягувача у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 з примусового виконання рішення Апеляційного суду міста Києва від 19 грудня 2013 року у справі № 2-291/11, 
а саме первісного стягувача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на його правонаступника - ТОВ «Фінансова Компанія «Арагон». 

Суд першої інстанції, встановивши, що ТОВ «ФК «Арагон» набуло право вимоги до боржників відповідно до договору про відступлення прав вимог від 03 квітня 2019 року № 4, а матеріали цивільної справи не містять відомостей про наявність судових рішень про визнання недійсним договору відступлення права вимоги від 03 квітня 2019 року, дійшов висновку про обґрунтованість вимог.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку.

Київський апеляційний суд постановою від 06 вересня 2023 року ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 24 листопада 2022 року залишив без змін.

Постанову апеляційного суду мотивовано тим, що вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду. Апеляційний суд не взяв до уваги доводи апеляційної скарги про те, що ТОВ «ФК «Арагон» переуступило право вимоги ТОВ «Ваканда» за зобов`язаннями відповідачів у справі, оскільки доказів на підтвердження такої обставини не надано. У разі подальшого відступлення права вимоги стягувачем новий кредитор не буде позбавлений можливості звернутися з відповідною заявою про заміну сторони виконавчого провадження, що не суперечитиме виконанню рішення суду. Також суд апеляційної інстанції відхилив доводи ОСОБА_1 про те, що 31 липня 2023 року виконавче провадження щодо стягнення з нього заборгованості закінчено, оскільки станом на момент розгляду заяви судом першої інстанції виконавче провадження тривало та вказаної обставини не існувало.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

22 вересня 2023 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_4 , засобами поштового зв`язку, звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 24 листопада 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 06 вересня 2023 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 24 листопада 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 06 вересня 2023 року та ухвалити нове рішення яким відмовити ТОВ «ФК «Арагон» у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі заявник посилається на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, та зазначає, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував норми статті 512 ЦК України та статті 442 ЦПК України, не врахував висновки, викладені 
у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 лютого 2021 року у справі 
№ 911/3411/14 та у постанові Верховного Суду від 26 квітня 2021 року у справі 
№ 301/358/20 щодо того, що суди замінили стягувача на особу, яка вже 
не є кредитором у матеріальних правовідносинах, та замінили стягувача 
у виконавчому провадженні, яке є закінченим. 

Вказує, що з 23 грудня 2019 року ТОВ «ФК «Арагон» не є кредитором у зобов`язаннях за кредитним договором від 20 серпня 2008 року № 03-08-Ип/41, оскільки право вимоги заявник відступив на користь ТОВ «Ваканда». Звертає увагу, що ТОВ «Ваканда» 07 травня 2020 року зареєструвало за собою право власності на іпотечне майно, тому ТОВ «ФК «Арагон» втратило право виконання зобов`язання від боржників. Задоволення заяви про заміну сторони стягувача у виконавчому документів призведе до подвійного виконання рішення суду. 

Також зазначає, що суд першої інстанції розглянув справу неналежним складом суду, оскільки питання про заміну сторони виконавчого провадження розглянув суддя, який не ухвалював судового рішення у цій справі. Отже, місцевий суд розглянув справу без матеріалів справи про стягнення з відповідачів заборгованості, у зв`язку з чим не з`ясував усіх обставин справи та дійшов помилкового висновку про задоволення заяви про заміну сторони виконавчого провадження. З аналогічних мотивів заявник вказує на незаконність постанови апеляційного суду.

Провадження у суді касаційної інстанції

Верховний Суд ухвалою від 13 жовтня 2023 року відкрив касаційне провадження у справі за поданою касаційною скаргою.

Підставою відкриття касаційного провадження є пункти 1, 4 частини другої статті 
389 ЦПК України.

У травні 2024 року справа надійшла до Верховного Суду. 
Верховний Суд ухвалою від 22 грудня 2025 року призначив справу до судового розгляду.

Доводи відзиву на касаційну скаргу

У відзиві на касаційну скаргу ТОВ «ФК «Арагон», в інтересах якого діє 
Карандашов Я. О., просить касаційну скаргу залишити без задоволення а оскаржувані судові рішення без змін.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, 
є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції 
в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного 
у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що переглядаючи 
у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів 
та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати 
або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні 
чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того 
чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. 

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд 
у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, якими керується Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 14 ЦПК України у судах функціонує Єдина судова інформаційно-комунікаційна система. 

Позовні та інші заяви, скарги та інші передбачені законом процесуальні документи, що подаються до суду і можуть бути предметом судового розгляду, в порядку їх надходження підлягають обов`язковій реєстрації в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі в день надходження документів.

Визначення судді або колегії суддів (судді-доповідача) для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційно-комунікаційною системою 
у порядку, визначеному цим Кодексом (автоматизований розподіл справ).

За частиною першою статті 33 ЦПК України визначення судді, а в разі колегіального розгляду - судді-доповідача для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційно-комунікаційною системою під час реєстрації документів, зазначених у частині другій статті 14 цього Кодексу, а також в інших випадках визначення складу суду на будь-якій стадії судового процесу, з урахуванням спеціалізації та рівномірного навантаження для кожного судді, за принципом випадковості та в хронологічному порядку надходження справ.

Щодо розподілу справи в суді першої інстанції

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду в Солом`янському районному суді міста Києва від 22 серпня 2022 року головуючою суддею для розгляду заяви про заміну сторони виконавчого провадження (категорія справи: заява в процесі виконання судових рішень та рішень інших органів, підстава здійснення автоматизованого розподілу - у порядку виконання, обрано суддю Зуєвич Л. Л. (а. с. 34).

На момент проведення розподілу судової справи діяло Положення про автоматизовану систему документообігу суду від 02 квітня 2015 року зі змінами і доповненнями, внесеними рішенням Ради суддів України від 11 червня 2021 року № 18 (далі - Положення про АСДС). 

Згідно із пунктом 2.3.1. Положення про АСДС (у редакції, чинній на час подання заяви про заміну сторони стягувача правонаступником) розподіл судових справ здійснюється в суді у день їх реєстрації, на підставі інформації, внесеної до автоматизованої системи, уповноваженою особою апарату суду, відповідальною за здійснення автоматизованого розподілу судових справ.

Відповідно до абзацу 8 пункту 2.3.44 Положення про АСДС раніше визначеному в судовій справі головуючому судді (судді-доповідачу) передаються також судові справи, за якими надійшли заяви (клопотання), пов`язані із виконанням судових рішень, передбачені статтями 368-373, 378 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 117, 119-121,121-2, 122 Господарського процесуального кодексу України, статтями 259-264, 267 (крім частини дев`ятої статті 267) Кодексу адміністративного судочинства України, розділом 8 Кримінального процесуального кодексу України, статтею 304 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Судові справи підлягають автоматизованому розподілу між суддями, які мають на момент автоматизованого розподілу судових справ повноваження для здійснення процесуальних дій (пункт 2.3.22. Положення про АСДС).

За пунктом 2.3.50. Положення про АСДС винятково у разі, коли суддя (судді) у передбачених законом випадках не може (не можуть) продовжувати розгляд справи, невирішені судові справи передаються для повторного автоматизованого розподілу за вмотивованим розпорядженням керівника апарату суду (особи, яка виконує його обов`язки), що додається до матеріалів справи. Пунктом 2.3.52. Положення про АСДС визначено, що за вмотивованим розпорядженням керівника апарату суду (особи, яка виконує його обов`язки) здійснюється повторний автоматизований розподіл судових справ у разі виявлення очевидних помилок у налаштуваннях автоматизованої системи діловодства суду при автоматизованому розподілі справ, що призвели до порушення порядку визначення судді (колегії суддів) для розгляду справи.

З метою перевірки доводів заявника про розгляд справи неналежним складом суду 
в суді першої інстанції Верховний Суд зробив запит до Солом`янського районного суду міста Києва від 15 січня 2026 року про надіслання матеріалів, які стали підставою для визначення Зуєвич Л. Л. головуючою суддею у справі № 2-291/11 за заявою ТОВ «ФК «Арагон» про заміну сторони стягувача у виконавчому провадженні.

За повідомленням Солом`янського районного суду міста Києва листом від 24 лютого 2026 року у справі № 2-291/11 за заявою ТОВ «ФК «Арагон» про заміну сторони стягувача у виконавчому провадженні суддя Коробенко С. В. брав участь у автоматизованому розподілі згідно зі звітом про передачу судової справи раніше визначеному складу суду. Проте автоматизованим розподілом зазначену заяву було передано судді Зуєвич Л. Л., тобто помилково здійснено автоматизований розподіл, а не передача справи раніше визначеному складу суду. 

Крім того, у матеріалах справи відсутнє розпорядження керівника суду про повторний автоматизований розподіл справи у зв`язку із тим, що суддя Коробенко С. В. у передбачених законом випадках не може продовжувати розгляд цієї справи та відсутній протокол повторного автоматизованого розподілу судової справи.

Отже, заяву про заміну сторони у виконавчому провадженні передано судді Зуєвич Л. Л., у той час як головуючим суддею під час розгляду справи за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Арагон», до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором був суддя Коробенко С. В., якому необхідно було передати для розгляду вказану заяву. 

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду.

За таких обставин доводи касаційної скарги про те, що справу в суді першої інстанції розглянуто і вирішено неповноважним складом суду знайшли підтвердження, що має наслідком скасування ухвали суду першої інстанції і постанови апеляційного суду та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

З урахуванням наведеного інші доводи касаційної скарги колегією суддів Верховного Суду не розглядаються.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

За наведених обставин касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, ухвала Солом`янського районного суду міста Києва від 24 листопада 2022 року та постанова Київського апеляційного суду від 06 вересня 2023 року відповідно до пункту 1 частини першої статті 411 ЦПК України підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_4 , задовольнити частково.

Ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 24 листопада 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 06 вересня 2023 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції. 

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, 
є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В. В. Сердюк

Судді: В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко

О. М. Ситнік

І. М. Фаловська