ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2026 року 
м. Київ

справа № 580/5270/24
касаційне провадження № К/990/18926/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Гончарової І.А., 
суддів - Олендера І.Я., Ханової Р.Ф.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління ДПС у Черкаській області
на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 квітня 2025 року (колегія суддів у складі: головуючий суддя - Василенко Я.М.; судді: Аліменко В.О., Ганечко О.М.)
у справі № 580/5270/24
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВА КОМПАНІЯ ШАНДРУК»
до Головного управління ДПС у Черкаській області
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
У С Т А Н О В И В:
У травні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВА КОМПАНІЯ ШАНДРУК» (далі - ТОВ «ТК ШАНДРУК», позивач, платник, товариство) звернулося до адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Черкаській області (далі - ГУ ДПС у Черкаській області, відповідач, контролюючий орган, податковий орган) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 12 березня 2024 року № 2972/23-00-09-01.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, платник зазначив, що контролюючим органом при проведенні фактичної перевірки та оформленні її результатів не встановлено і не відображено в акті перевірки фактичний перелік виявленої слабоалкогольної продукції, її кількість (з урахуванням об`єму/літражу одиниці товару) та вартість, які є визначальними для застосування фінансової санкції за статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального». При цьому в акті зафіксовано неможливість встановлення вартості продукції, однак надалі відповідач визначив суму штрафних санкцій не з вартості товару, що фактично перебував у місці зберігання на час перевірки, а виходячи з узагальнених даних інформаційних систем щодо надходження/руху продукції за попередній період, без належного підтвердження, що така продукція у відповідному обсязі та вартості реально зберігалася у незареєстрованих місцях. На думку позивача, наведені в акті висновки ґрунтуються на припущеннях і не підтверджені належними та допустимими доказами, унаслідок чого розмір застосованої санкції є необґрунтованим і не відповідає вимогам законодавства.
Черкаський окружний адміністративний суд рішенням від 06 листопада 2024 року у задоволенні позовних вимог відмовив. 
Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що контролюючим органом доведено факт порушення позивачем вимог статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», оскільки під час проведення фактичної перевірки встановлено зберігання алкогольних напоїв у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру місць зберігання. При цьому суд виходив з того, що перевірку проведено на підставі та у спосіб, передбачені Податковим кодексом України (далі - ПК України), а висновки акта перевірки підтверджуються зібраними у справі доказами, зокрема, даними інформаційних систем контролюючого органу та товарно-транспортними накладними, які свідчать про отримання та розвантаження позивачем алкогольної продукції за адресами, що не були внесені до зазначеного реєстру. З огляду на встановлені обставини суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність прийняття контролюючим органом податкового повідомлення-рішення щодо застосування до позивача фінансових санкцій.
Шостий апеляційний адміністративний суд постановою від 09 квітня 2025 року скасував рішення суду першої інстанції та позов задовольнив. 
Приймаючи таке рішення, апеляційний суд виходив із того, що спірне податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним визначенням контролюючим органом розміру фінансової санкції.
Суд апеляційної інстанції зазначив, що відповідно до статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» штраф застосовується у розмірі 100 відсотків вартості товару, який знаходиться у відповідному місці зберігання. Водночас у акті перевірки зафіксовано неможливість визначення вартості виявленої продукції, тоді як розмір санкції відповідач визначив на підставі даних інформаційних систем та товарно-транспортних накладних за попередній період, що не підтверджує фактичну наявність відповідного товару на момент проведення перевірки. З огляду на наведене суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відповідачем не доведено правильності визначення вартості товару, який фактично перебував у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру місць зберігання, у зв`язку з чим оскаржуване податкове повідомлення-рішення є необґрунтованим та підлягає скасуванню.
Не погодившись з постановою суду апеляційної інстанції, відповідач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 квітня 2025 року та залишити в силі рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2024 року.
Мотивуючи касаційну скаргу, податковий орган зазначає, що суд апеляційної інстанції дійшов помилкових висновків щодо недоведеності порушення, оскільки матеріалами перевірки підтверджується факт зберігання позивачем алкогольних напоїв у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру місць зберігання. На думку контролюючого органу, розмір фінансової санкції визначено правомірно на підставі товарно-транспортних накладних та інформації, наявної в інформаційних системах контролюючого органу, що підтверджує отримання та зберігання позивачем відповідної підакцизної продукції за зазначеними адресами. Крім того, відповідач вказує, що апеляційний суд не надав належної оцінки зібраним у справі доказам та дійшов передчасного висновку про протиправність спірного податкового повідомлення-рішення.
Ухвалою від 02 липня 2025 року Верховний Суд відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ГУ ДПС у Черкаській області.
05 вересня 2025 року від платника надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому він зазначив, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права, при цьому доводи касаційної скарги не спростовують правильності висновків суду апеляційної інстанції.
Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судом апеляційної інстанції норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
Судовий розгляд встановив, що відповідач провів фактичну перевірку діяльності ТОВ «ТК ШАНДРУК» щодо дотримання вимог законодавства з питань обліку, ліцензування, виробництва, зберігання та транспортування спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, цільового використання спирту етилового платниками податків, здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, відображення та правильності обрахунку акцизного податку з роздрібного продажу підакцизних товарів в розрахункових документах та фіскальних звітах, наявності документів, що підтверджують походження підакцизних товарів, за місцем фактичного здійснення діяльності, а саме: м. Черкаси, вул. Надпільна, буд. 252; м. Черкаси, вул. Максима Залізняка, буд. 138; Черкаська обл., м. Умань, вул. Комарова, 7А, за період діяльності з 03 листопада 2022 року по 03 лютого 2024 року. За результатами перевірки складено акт від 05 лютого 2024 року № 1107/23-00-09-01-16/44734403.
Відповідно до висновків акта перевірки податковий орган встановив порушення платником статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», у зв`язку із зберіганням алкогольних напоїв у місцях, які не внесено до Єдиного реєстру місць зберігання.
Обґрунтовуючи такі висновки, контролюючий орган зазначив, що під час проведення фактичної перевірки встановлено здійснення позивачем зберігання алкогольної продукції за адресами, які не внесені до Єдиного реєстру місць зберігання. При цьому, за даними інформаційних систем контролюючого органу та на підставі товарно-транспортних накладних встановлено, що у період з 03 листопада 2022 року по 02 лютого 2024 року позивач отримував та розвантажував алкогольну продукцію за зазначеними адресами. Крім того, за результатами аналізу інформації, наявної в інформаційно-аналітичній системі АІС «Податковий блок», контролюючим органом встановлено обсяг та вартість алкогольної продукції, що підтверджує її зберігання у місцях, не внесених до Єдиного реєстру місць зберігання, на загальну суму 1 945 880,26 грн, що стало підставою для застосування до позивача фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».
На підставі таких висновків відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення від 12 березня 2024 року № 2972/23-00-09-01, яким застосував до позивача штрафні (фінансові) санкції в розмірі 1 945 880,26 грн.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, Верховний Суд зазначає таке. 
Статтею 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» передбачено, що зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється в місцях зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, внесених до Єдиного реєстру, незалежно від того, кому належить таке місце зберігання, або того, за заявою якого суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) таке місце зберігання було внесено до Єдиного реєстру.
Відповідно до статті 1 названого Закону місце зберігання - місце, яке використовується для зберігання спирту етилового, біоетанолу та спиртових дистилятів, або приміщення, яке використовується для зберігання алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, відомості про місцезнаходження якого внесені до Єдиного державного реєстру місць зберігання; Єдиний державний реєстр місць зберігання (Єдиний реєстр) - перелік місць зберігання, який ведеться податковими органами і містить визначені цим Законом відомості про місцезнаходження місць зберігання та відомості про заявників.
За приписами частини другої статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: зберігання спирту, або алкогольних напоїв, або тютюнових виробів, або рідин, що використовуються в електронних сигаретах, у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру, - 100 відсотків вартості товару, який знаходиться в такому місці зберігання, але не менше 17 000,00 грн.
Отже, розмір відповідної фінансової санкції безпосередньо залежить від вартості товару, який фактично перебував у незареєстрованому місці зберігання на момент встановлення порушення.
Разом з тим, судами встановлено, що під час проведення перевірки контролюючим органом здійснено зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, однак в акті перевірки зазначено про неможливість визначення вартості такої продукції, оскільки за відповідними адресами здійснюється виключно зберігання та відвантаження товару без проведення розрахункових операцій.
Розмір фінансової санкції визначено контролюючим органом на підставі даних інформаційної системи АІС «Податковий блок» та товарно-транспортних накладних за період з 03 листопада 2022 року по 02 лютого 2024 року, що, на думку контролюючого органу, підтверджує зберігання відповідної продукції у незареєстрованих місцях зберігання.
Однак самі по собі документи руху товару, зокрема товарно-транспортні накладні, можуть свідчити про переміщення продукції, проте не є тотожними доказам фактичної наявності відповідного товару у конкретному місці зберігання на момент проведення перевірки.
При цьому судами попередніх інстанцій не встановлено, яка саме кількість продукції фактично перебувала у відповідних місцях зберігання на момент проведення перевірки, чи відповідають дані актів зняття залишків первинним документам руху товару, а також чи кореспондуються ці відомості з інформацією, отриманою контролюючим органом із інформаційних систем.
Крім того, судами не досліджено, чи подано позивачем докази, які б підтверджували інший обсяг фактичних залишків продукції, її переміщення, реалізацію або зберігання у зареєстрованих місцях, що могло б вплинути на визначення розміру фінансової санкції.
За таких обставин Верховний Суд дійшов висновку, що судами попередніх інстанцій не встановлено усіх фактичних обставин справи, необхідних для правильного вирішення спору, зокрема щодо фактичної кількості та вартості алкогольної продукції, яка перебувала у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру місць зберігання.
Встановлення зазначених обставин має істотне значення для правильного застосування статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», оскільки дозволяє визначити дійсний розмір фінансової санкції.
З огляду на те, що встановлення зазначених обставин потребує дослідження доказів та встановлення фактичних даних, справа підлягає направленню на новий розгляд до суду першої інстанції, який має можливість забезпечити повне та всебічне дослідження доказів у справі.
Під час нового розгляду справи суду необхідно з`ясувати фактичну кількість та номенклатуру алкогольної продукції, яка перебувала у відповідних місцях зберігання на момент проведення перевірки, перевірити відповідність цих даних актам зняття залишків, первинним документам руху товару та інформації, отриманій контролюючим органом, а також встановити її вартість, що має значення для правильного визначення розміру фінансової санкції, після чого вирішити спір з урахуванням встановлених обставин та вимог законодавства.
За приписами частини другої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд 
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Черкаській області задовольнити частково.
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2024 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 квітня 2025 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І. А. Гончарова
Судді І. Я. Олендер
Р. Ф. Ханова