УХВАЛА
про відмову у роз`ясненні судового рішення

06 квітня 2026 року 

м. Київ

справа №260/8523/23

адміністративне провадження № К/990/37725/24 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Єзерова А.А., суддів: Кравчука В.М., Стародуба О.П.,
розглянувши заяву ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Верховного Суду від 25.04.2025 у справі №260/8523/23 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Ужгородської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - Управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради, про визнання протиправним і нечинним нормативно-правового акту,
УСТАНОВИВ:
У жовтні 2023 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3  звернулися до суду з позовом до Ужгородської міської ради, в якому просили визнати протиправним і нечинним рішення Ужгородської міської ради від 30.03.2023 №1229 "Про затвердження детального плану території, обмеженої вулицями Солов`їною, Красною, територією НПО "Реабілітація" та межею міста".
Закарпатський окружний адміністративний суд рішенням від 24.04.2024, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15.08.2024, у задоволенні позову відмовив.
Верховний Суд постановою від 25.04.2025 касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задовольнив частково. Скасував рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 24.04.2024 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15.08.2024 у справі №260/8523/23, ухвалив нове рішення, яким позов задовольнив частково. Визнав нечинним та скасував положення абзацу другого розділу "Ж-3. Зона змішаної багатоквартирної житлової та громадської забудови" Додатку "Перелік переважних, супутніх та допустимих видів використання" до Детального плану території, обмеженої вулицями Солов`їною, Красною, територією НПО "Реабілітація" та межею міста, затвердженого рішенням Ужгородської міської ради від 30.03.2023 №1229, а саме: "житлові багатоквартирні чи інші будинки (відповідно до розробленої містобудівної документації в якості архітектурних акцентів)". В іншій частині у задоволенні позову відмовив.
31.03.2026 до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Верховного Суду від 25.04.2025 у справі №260/8523/23, в якій заявник просить роз`яснити цю постанову в частині допустимості (законності) забудови частини проєктованої території п`ятьма багатоквартирними житловими будинками, яка згідно зі спірним детальним планом території, зокрема з його Проєктним планом, оточена існуючою садибною житловою забудовою, та чи може вважатися будівництво комплексу багатоквартирних житлових будинків по АДРЕСА_1 на земельній ділянці з кадастровим номером 2110100000:41:001:0600 площею 1,125 га в зоні Ж-3 як архітектурний акцент.
У заяві заявник зазначає про те, що ця постанова йому не зрозуміла в частині її застосування до ситуації, що склалася на об`єкті будівництва у АДРЕСА_1 , в ході реалізації спірного детального плану території на місцевості. 
Зауважує, що згідно з графічною частиною спірної містобудівної документації, а саме складових детального плану «Проєктний план та схема проєктних обмежень у використанні земель» та «План функціонального зонування території» частина території, функціональне призначення якої визначено згідно із спірним детальним планом території як Ж-З «Зона змішаної багатоквартирної житлової та громадської забудови», знаходиться в центрі території проєктування і оточена землями із функціональним призначенням Ж-1 «Зона садибної житлової забудови» і з цього приводу у заявника постає питання, чи допускається відповідно до ухваленої Верховним Судом постанови у цій справі будівництво комплексу багатоквартирних житлових будинків на земельній ділянці з кадастровим номером 2110100000:41:001:0600 площею 1,125 га, яка розміщена в центрі проєктованої території та оточена територією існуючої садибної житлової забудови.
Розглянувши заяву ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Верховного Суду від 25.04.2025 у справі №260/8523/23, колегія суддів дійшла такого висновку.
За змістом частин першої - третьої статті 254 КАС України за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.
Суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження. У разі необхідності суд може розглянути питання роз`яснення судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи та державного виконавця. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Зі змісту наведеної норми процесуального закону вбачається, що необхідність роз`яснення судового рішення має бути зумовлена його нечіткістю за змістом, коли воно є незрозумілим як для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, що будуть здійснювати його виконання; роз`яснено може бути рішення суду у разі, якщо без такого роз`яснення його складно виконати, оскільки має місце значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення.
Тобто роз`яснення рішення суду полягає в усуненні неясності судового акта, викладення рішення суду у більш ясній і зрозумілій формі. При цьому, конкретного і вичерпного переліку критеріїв для визначення рішення незрозумілим правова норма не містить, вони є оціночними, а зі змісту закону вбачається, що їх має навести особа, яка звертається із заявою про роз`яснення судового рішення.
Аналогічна правова позиція щодо тлумачення статті 254 КАС України неодноразово висловлювалась Верховним Судом, зокрема, в ухвалах від 21.12.2020 у справі № 369/5489/18, від 29.12.2020 у справі №826/1285/16, від 26.01.2021 у справі №2а-1586/11/0970 та від 28.04.2021 у справі №0940/2217/18.
Отже, в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Крім того, роз`яснення полягає у тому, що суд не повинен давати відповідь на нові вимоги або на невирішені вимоги, він лише пояснює положення ухваленого ним рішення, які нечітко сформульовані, або є незрозумілими для заінтересованих осіб.
Так, за результатами касаційного розгляду справи №260/8523/23 Верховний Суд скасував рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалив нову постанову про часткове задоволення позову, якою визнав нечинним та скасував положення абзацу другого розділу "Ж-3. Зона змішаної багатоквартирної житлової та громадської забудови" Додатку "Перелік переважних, супутніх та допустимих видів використання" до Детального плану території, обмеженої вулицями Солов`їною, Красною, територією НПО "Реабілітація" та межею міста, затвердженого рішенням Ужгородської міської ради від 30.03.2023 №1229, а саме: "житлові багатоквартирні чи інші будинки (відповідно до розробленої містобудівної документації в якості архітектурних акцентів)". В іншій частині у задоволенні позову відмовив.
Відповідно до частини першої статті 359, частини п`ятої статті 355 КАС України постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття. Судові рішення суду касаційної інстанції є остаточними і не оскаржуються.
У своїй заяві заявник просить вказати алгоритм дій та механізм виконання постанови Верховного Суду у правовідносинах, які виникли після ухвалення Верховним Судом постанови, а саме роз`яснити в частині допустимості (законності) забудови частини проєктованої території п`ятьма багатоквартирними житловими будинками, яка згідно зі спірним детальним планом території, зокрема з його Проєктним планом, оточена існуючою садибною житловою забудовою, та чи може вважатися будівництво комплексу багатоквартирних житлових будинків по АДРЕСА_1 на земельній ділянці з кадастровим номером 2110100000:41:001:0600 площею 1,125 га в зоні Ж-3 як архітектурний акцент.
Твердження заявника зводяться до вирішення питання роз`яснення порядку застосування судового рішення у правовідносинах, які виникли після його ухвалення та порядку його виконання, що суперечить вимогам статті 254 КАС України.
Правова позиція щодо неможливості надання судом роз`яснень щодо порядку виконання судових рішень у межах процедури, врегульованої статтею 254 КАС України, викладена в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 24.06.2020 у справі №240/4937/18 та в ухвалі Верховного Суду від 06.08.2020 у справі №814/526/17.
Зі змісту судового рішення вбачається, що предметом спору було рішення Ужгородської міської ради від 30.03.2023 №1229 "Про затвердження детального плану території, обмеженої вулицями Солов`їною, Красною, територією НПО "Реабілітація" та межею міста".
Так, у пункті 58 постанови від 25.04.2025 Верховний Суд зазначив, що відмовляючи у задоволені позову, суди попередніх інстанцій виходили з того, що відсутні порушення в частині розроблення і затвердження ДПТ без врахування обмежень використання приаеродромної території, оскільки територія запланованої забудови віднесена до житлової території з планувальною організацією багатоповерхової (до 5-ти поверхів) житлової забудови, а містобудівними умовами і обмеженнями встановлено гранично допустиму висотність - 15 метрів, водночас абзацом другим додатку до ДПТ передбачено можливість зведення житлових багатоквартирних чи інших будинків (відповідно до розробленої містобудівної документації в якості архітектурних акцентів).
Зміст цього абзацу вказує на те, що ДПТ не містить обмежень у використанні території, в тому числі встановлених відповідно до частини третьої статті 69 Повітряного кодексу України. За таких обставин висновки судів попередніх інстанцій про відсутність порушення в частині розроблення і затвердження ДПТ без врахування обмежень використання приаеродромної території не можна визнати обґрунтованими. Тому положення абзацу 2 названого Додатку до оскаржуваного ДПТ належить скасувати. 
Колегія суддів наголошує, що Верховний Суд в постанові від 25.04.2025 у цій справі чітко та однозначно сформулював висновок про те, що детальний план територій не містить обмежень у використанні території, в тому числі встановлених відповідно до частини третьої статті 69 Повітряного кодексу України, і за таких обставин висновки судів попередніх інстанцій про відсутність порушення в частині розроблення і затвердження ДПТ без врахування обмежень використання приаеродромної території не можна визнати обґрунтованими. 
Таким чином, постанова Верховного Суду від 25.04.2025 у справі №260/8523/23 є зрозумілою, не містить неповноти, неточностей чи суперечностей і не викликає можливості подвійного тлумачення її змісту, у тому числі її резолютивної частини, у зв`язку з чим у задоволенні заяви ОСОБА_1 щодо роз`яснення судового рішення слід відмовити.
Зі змісту заяви про роз`яснення постанови Верховного Суду не вбачається обставин неоднозначного розуміння судового рішення, фактично заявник просить суд надати оцінку правовідносинам, які виникли після ухвалення Верховним Судом постанови та у зв`язку з її виконанням, що є підставою для відмови у роз`ясненні судового рішення.
Мотиви, які навів заявник у своїй заяві, по суті полягають у незгоді з обставинами, які виникли після ухвалення Верховним Судом постанови, а питання, на які відповідач хоче отримати роз`яснення у порядку статті 254 КАС України, поставлені у такому аспекті, що вимагають від суду додаткового обґрунтування вже ухваленого судового рішення і надання оцінки обставинам, які виникли після ухвалення судового рішення, що чинним законодавством не передбачено і є неприпустимим. 
У цьому випадку заявник фактично просить встановити спосіб та порядок виконання постанови суду, що не входить до повноважень суду касаційної інстанції.
Відтак, у задоволенні заяви про роз`яснення судового рішення слід відмовити.
Керуючись статтею 254 КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Верховного Суду від 25.04.2025 у справі №260/8523/23.
Копію ухвали надіслати заявникові.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною і не оскаржується.

Суддя-доповідач А.А. Єзеров

Суддя В.М. Кравчук

Суддя О.П. Стародуб