УХВАЛА

06 лютого 2026 року 
м. Київ

справа № 522/39/24
провадження № 61-14500ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 

Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Фаловської І. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого 
діє адвокат Швець Катерина Олегівна, на постанову Одеського апеляційного суду від 28 жовтня 2025 року у справі за позовом Акціонерного товариства «УКРСИББАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсним правочину та скасування рішень 
про державну реєстрацію,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2024 року Акціонерне товариство «УКРСИББАНК» (далі - АТ «УКРСИББАНК») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , у якому просило:

- визнати фраудаторним договір купівлі-продажу від 24 січня 2023 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Масаловою В. А., зареєстрований за № 51, тобто вчиненими на шкоду кредитору;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу від 24 січня 2023 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , предметом якого була квартира за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2661516151100;
- скасувати рішення про державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 
на квартиру АДРЕСА_2 ;

- скасувати рішення про державну реєстрацію припинення права власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_2 . 

Рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 01 серпня 2024 року позов залишено без задоволення.

Постановою Одеського апеляційного суду від 28 жовтня 2025 року рішення Приморського районного суду міста Одеси від 01 серпня 2024 року скасовано 
та ухвалено нове судове рішення, яким позов АТ «УКРСИББАНК» 
до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання недійсним правочину 
та скасування рішень про державну реєстрацію задоволено частково. 

Визнано недійсним договір купівлі-продажу від 24 січня 2023 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , предметом якого була квартира 
АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2661516151100.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

19 листопада 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Швець К. О., через підсистему «Електронний суд», звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Одеського апеляційного суду від 28 жовтня 2025 року 
у цій справі, у якій представник заявника, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову Одеського апеляційного суду від 28 жовтня 2025 року та залишити в силі рішення Приморського районного суду міста Одеси від 01 серпня 2024 року.

Ухвалою Верховного Суду від 08 грудня 2025 року касаційну скаргу залишено 
без руху та запропоновано надіслати на адресу суду докази надсилання копії касаційної скарги ОСОБА_2 з урахуванням пункту 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України та частини сьомої статті 43 ЦПК України, та документ, 
що підтверджує сплату судового збору в розмірі 5 813,76 грн або документи, 
що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно 
до закону.

На виконання вимог ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху, 
ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Швець К. О., подала до Верховного Суду матеріали на усунення недоліків, з яких вбачається, що недоліки касаційної скарги усунуто.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 

За частиною першою статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України. 

Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.

Підставою касаційного оскарження постанову Одеського апеляційного суду 
від 28 жовтня 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Швець К. О., вказує пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України та зазначає, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновків, викладених у:

- постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі 
№ 461/12525/15-ц (провадження № 14-190цс20) та постановах Верховного Суду 
від 27 жовтня 2021 року у справі № 552/4892/19, від 25 квітня 2018 року у справі 
№ 645/3265/13 щодо застосування правил статті 1282 ЦК України, у разі якщо спадкове майно не збереглося у спадкодавця в натурі, а саме щодо необхідності застосування такого альтернативного способу захисту як компенсація вартості успадкованих майнових прав у грошовому еквіваленті;

- постановах Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року у справі № 755/17944/18, 
від 24 липня 2019 року у справі № 405/1820/17, від 05 липня 2018 року у справі 
№ 922/2878/17, від 22 грудня 2021 року у справі № 370/2489/20, від 20 жовтня 
2023 року у справі № 686/26628/20 щодо застосування конструкції «фраудаторності» при оплатному цивільно-правовому договорі, яка проявляється 
в необхідності встановлення відповідних обставин (момент укладення договору; контрагент з яким боржник вчиняє оспорюваний договір, наприклад, родич боржника, пасинок боржника, пов`язана чи афілійована юридична особа; ціна (ринкова/неринкова), наявність/відсутність оплати ціни контрагентом боржника; 
чи може боржник після відчуження спірного майна відповідати за своїми зобов`язаннями перед кредитором (наявне/відсутнє інше майно, за рахунок якого він може відповідати), що дозволяють кваліфікувати оплатний договір як такий, 
що вчинений на шкоду кредитору;

- постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі 
№ 522/1029/18, від 02 листопада 2021 року у справі № 925/1351/19, постановах Верховного суду від 21 вересня 2022 року у справі № 908/976/19, від 14 грудня 
2022 року у справі № 461/12525/15-ц, від 22 травня 2024 року у справі 
№ 924/408/21(924/287/23), від 18 лютого 2021 року у справі № 14/5026/1020/2011, від 29 травня 2024 року у справі № 910/5808/20, від 26 вересня 2023 року у справі № 904/637/22(904/3477/22), від 15 березня 2023 року у справі № 725/1824/20, 
від 30 листопада 2022 року у справі № 522/14900/19, від 22 грудня 2018 року у справі № 910/4715/16, від 18 лютого 2021 року у справі № Б-39/187-08, від 10 жовтня 
2024 року у справі № 909/413/21(909/1074/22) щодо застосування положень статей 330, 388 ЦК України у подібних правовідносинах, зокрема про необхідність перевірки факту добросовісності кінцевого набувача майна, перевірки пропорційності втручання у добросовісне володіння, неможливості витребування майна 
у добросовісного набувача з підстав незаконності вибуття майна внаслідок фраудаторності правочину; 

- постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі 
№ 214/6174/15-ц (провадження № 14-114цс20), від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18) та постановах Верховного суду у справі від 12 червня 2019 року № 595/324/17, від 18 травня 2023 року у справі 
№ 344/5528/22, від 04 березня 2021 року у справі № 343/1294/18, від 11 квітня 
2019 року у справі № 339/116/16-ц щодо застосування статті 60 СК України, відповідно до якої набуття майна за час шлюбу створює презумпцію права спільної сумісної власності майна подружжя, яка не потребує доказування та не потребує встановлення інших обставин;

- постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі 
№ 910/3009/18 (п. 63), від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (п. 6.13), 
від 16 лютого 2021 року у справі № 910/2861/18 (п. 98), від 29 вересня 2020 року 
у справі № 378/596/16-ц, від 15 вересня 2022 року у справі № 910/12525/20, 
від 25 січня 2022 року у справі № 143/591/20, від 05 червня 2018 року у справі 
№ 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 
2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 11 вересня 2019 року у справі 
№ 487/10132/14-ц, від 06 квітня 2021 року у справі № 925/642/19, постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду 
від 13 березня 2023 року у справі № 398/1796/20, постанові Верховного Суду 
від 22 лютого 2023 року у справі № 760/3709/18 щодо того, що застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права саме позивача. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню.

З огляду на зазначене касаційний суд доходить висновку про відкриття касаційного провадження та витребування матеріалів справи.

Крім того, до касаційної скарги додано клопотання про зупинення дії постанови Одеського апеляційного суду від 28 жовтня 2025 року до закінчення її перегляду 
в касаційному порядку.

Клопотання мотивоване тим, що постанова Одеського апеляційного суду 
від 28 жовтня 2025 року надає можливість позивачу, навіть без виконавчого провадження, скасувати право власності ОСОБА_1 та повернути право власності на спірну квартиру ОСОБА_2 .

Відповідно до підпункту 3 частини третьої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону 
та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування 
на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав, що здійснюється державним реєстратором 
або, у випадку скасування рішення Міністерства юстиції України, прийнятого відповідно до пункту 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, посадовою особою Міністерства юстиції України. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.

Фактично, наслідком дії рішення суду апеляційної інстанції буде витребування нерухомого майна від добросовісного набувача ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , який не є позивачем у цій справі, а за висновками апеляційного суду діяв протиправно на шкоду інтересам кредитора, що порушує принцип збалансованості інтересів сторін.

У подальшому АТ «УКРСИББАНК», з урахуванням відкритого виконавчого провадження щодо стягнення кредитної заборгованості з боржника 
ОСОБА_2 , ініціює процедуру продажу спірного майна на прилюдних торгах у порядку виконання судових рішень. При цьому частина друга статті 
388 ЦК України містить заборону на витребування майна, проданого на електронних торгах на виконання судових рішень, від добросовісного набувача, що матиме наслідком неможливість поновлення порушених прав ОСОБА_1 у разі задоволення його касаційної скарги.

Крім того, ОСОБА_1 після подання касаційної скарги, стало відомо, 
що  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто до ухвалення оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції. 

Вказує, що під час розгляду справи в апеляційному суді інформація про смерть ОСОБА_2 була відсутня. Суд апеляційної інстанції повідомляв сторони 
про його належне сповіщення. Як наслідок заходів щодо встановлення та залучення його правонаступників не вживалося, чим також порушуються права третіх осіб, 
не залучених до участі у справі.

Отже, у випадку виконання оскаржуваної постанови захист прав та інтересів ОСОБА_1 стане об`єктивно неможливим, а для відновлення порушених прав необхідно буде докласти надмірних зусиль та витрат. Крім того, буде неможливим застосування механізму повороту виконання судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції 
за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Вивчивши зміст оскаржуваного судового рішення, касаційний суд дійшов висновку про задоволення клопотання з огляду на таке.

Вирішуючи питання про зупинення виконання (дії) судових рішень, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судових рішень, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.

Верховний Суд вважає за доцільне задовольнити клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Швець К. О., про зупинення дії постанови Одеського апеляційного суду від 28 жовтня 2025 року до закінчення її касаційного перегляду.
Наведені у клопотанні доводи дають підстави для висновку про необхідність зупинення дії оскаржуваного судового рішення до закінчення касаційного провадження, оскільки в разі задоволення касаційної скарги поворот виконання судового рішення буде утруднений чи неможливий.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції 
в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу. У разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.

Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у цій справі.

Витребувати із Приморського районного суду міста Одеси справу № 522/39/24.

Клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Швець Катерина Олегівна, про зупинення дії постанови Одеського апеляційного суду 
від 28 жовтня 2025 року задовольнити.

Зупинити дію постанови Одеського апеляційного суду від 28 жовтня 2025 року 
до закінчення її перегляду в касаційному порядку.

Роз`яснити учасникам справи право подати до суду касаційної інстанції
з додержанням вимог статті 395 ЦПК України відзив на касаційну скаргу
в письмовій формі протягом десяти днів з дня вручення ухвали про відкриття касаційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Сердюк

С. О. Карпенко

І. М. Фаловська