ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2026 року 
м. Київ

cправа № 922/2069/25 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Погребняка В.Я. - головуючого, Васьковського О.В., Огородніка К.М., 

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу
ОСОБА_1 

на ухвалу Східного апеляційного господарського суду 
від 05.01.2026
у складі колегії суддів: Хачатрян В.С. (головуюча), Россолова В.В., Склярук О.І.,

у справі за заявою
ОСОБА_2 
про неплатоспроможність,-
ВСТАНОВИВ:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст руху справи
1. Ухвалою Господарського суду Харківської області від 24.06.2025 відкрито провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 , боржник), введено мораторій на задоволення вимог кредиторів та процедуру реструктуризації боргів боржника, керуючим реструктуризацією призначено арбітражного керуючого Іваненка Є.В., призначено попереднє засідання суду на 21.08.2025.
2. 14.07.2025 до суду від ОСОБА_3 надійшла заява (вх.№16411), в якій заявник просить суд долучити до матеріалів справи заяву з грошовими вимогами до боржника з додатками. В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_3 посилається на неповернення боржником у визначений строк грошових коштів, отриманих за розписками.
Короткий зміст ухвали місцевого суду
3. Ухвалою від 21.08.2025 Господарський суд Харківської області задовольнив частково заяву ОСОБА_3 з грошовими вимогами до боржника;
визнав грошові вимоги ОСОБА_3 до боржника в розмірі 401052,19 грн основного боргу (2 черга задоволення вимог кредиторів) та 4844,80 грн витрат зі сплати судового збору;
решту грошових вимог ОСОБА_3 за заявою з грошовими вимогами до боржника відхилив.
4. Ухвала місцевого господарського суду мотивована тим, що у заяві ОСОБА_3 з грошовими вимогами до боржника здійснено розрахунок суми основного боргу за розписками від 17.01.2022 та 12.03.2022 (4000 доларів США + 5500 доларів США = 9500 доларів США) станом на 11.07.2025, разом із тим, заява ОСОБА_3 з грошовими вимогами до боржника не містить дати, при цьому, датою звернення ОСОБА_3 до суду з грошовими вимогами до боржника є 14.07.2025;
- станом на 14.07.2025 за курсом Національного банку України 1 долар США складає 41,7842 грн;
- сума основного боргу на дату подання кредитором заяви з грошовими вимогами до боржника (14.07.2025) за розпискою від 17.01.2022 становить 167136,80 грн (4000 доларів США х 41,7842 грн), а за розпискою від 12.03.2022 - 229813,10 грн (5500 доларів США х 41,7842 грн).
- у цьому випадку за розписками від 17.01.2022 та 12.03.2022 не мають місця втрати від знецінення національної валюти, оскільки розмір боргу визначений у іноземній валюті, тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання грошових вимог ОСОБА_3 в частині інфляційних втрат на загальну суму 18749,96 грн, у зв`язку з чим вважає за необхідне грошові вимоги в даній частині відхилити;
- перевіривши розрахунок заявлених ОСОБА_3 3% річних за розпискою від 17.01.2022 (за період з 17.01.2025 по 24.06.2025) та за розпискою від 12.03.2022 (за період з 12.03.2025 по 24.06.2025), суд встановив, що такий розрахунок не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки початком періоду порушення грошового зобов`язання за вказаною розпискою є 13.03.2025. Крім того, суд зауважує на тому, що провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_2 було відкрито ухвалою суду від 24.06.2025. Цією ж ухвалою суду введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про те, що нарахування 3% річних (як фінансової санкції за порушення строків повернення суми позики) після відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_2 (ухвала суду від 24.06.2025) суперечить положенням пункту 3 частини другої статті 121 Кодексу України з процедур банкрутства, а заявлені грошові вимоги мають бути розраховані по день, що передує дню відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, а саме по 23.06.2025;
- за наслідком проведеного власного розрахунку судом встановлено, що за розпискою від 17.01.2022 за період прострочення з 18.01.2025 по 23.06.2025 3% річних (на суму основного боргу 167 136,80 грн) становить 2156,75 грн; відповідно до розписки від 12.03.2022 за період прострочення з 13.03.2025 по 23.06.2025 3% річних (на суму основного боргу 229 813,10 грн) становить 1 945,54 грн.
5. Ухвалою попереднього засідання від 21.08.2025 Господарський суд Харківської області, зокрема, ухвалив включити до реєстру вимог кредиторів фізичної особи ОСОБА_2 визнані судом вимоги, а саме вимоги кредитора ОСОБА_3 до боржника в розмірі 401052,19 грн основного боргу (2 черга задоволення вимог кредиторів) та 4844,80 грн витрат зі сплати судового збору.
6.  ОСОБА_1 , вказуючи, що вона є заінтересованою особою стосовно боржника із зазначеними вище ухвалами суду першої інстанції не погодилась та звернулась до суду апеляційної інстанції зі скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті ухвал норм права, на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи, просила:
- скасувати ухвалу від 21.08.2025 (попереднє засідання) про визнання грошових вимог до ОСОБА_2 в розмірі 401 052,19 грн основного боргу (2 черга задоволення вимог кредиторів) та 4 844,80 грн витрат зі сплати судового збору;
- скасувати ухвалу від 21.08.2025 про включення до реєстру вимог кредиторів вимог в розмірі 401052,19 грн основного боргу (2 черга задоволення вимог кредиторів) та 4844,80 грн витрат зі сплати судового збору.
7. Скаржниця зазначила, що при відкритті провадження у справі про неплатоспроможність судом не було її залучено в якості заінтересованої особи, хоча суду про існування заінтересованої особи було відомо.
8. Так, наразі наявне відкрите провадження №922/2069/25 (922/2957/25) у справі щодо визнання договору дарування фраудаторним, стороною якого є ОСОБА_1 . Тому визнання вимог та включення їх у реєстр боржника впливають на права та обов`язки скаржниці.
9. Також суд не врахував, що за приписами пункту 1 статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ) заінтересованими особами стосовно боржника є сторона фраудаторного правочину.
Короткий зміст ухвали апеляційного суду
10. Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 05.01.2026 задоволено клопотання боржника про закриття апеляційного провадження;
закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Харківської області від 21.08.2025 винесену за результатом розгляду кредиторських вимог та на ухвалу Господарського суду Харківської області від 21.08.2025 винесену за результатом попереднього засідання у справі №922/2069/25.
11. Ухвала апеляційного господарського суду мотивована тим, що скаржниця не є учасником справи, і оскаржуваними ухвалами суду першої інстанції питання про її права, інтереси та (або) обов`язки не вирішувалися.
КАСАЦІЙНЕ ПРОВАДЖЕННЯ У ВЕРХОВНОМУ СУДІ
12.  ОСОБА_1 13.01.2026 звернулась до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Господарського суду Харківської області від 21.08.2025 (щодо кредиторських вимог) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 21.08.2025 (за результатами попереднього судового засідання) та на ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 05.01.2026 (щодо закриття апеляційного провадження) у справі № 922/2069/25.
13. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 922/2069/25 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Погребняк В.Я., суддя - Васьковський О.В., суддя - Огороднік К.М., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи від 13.01.2026.
14. Ухвалою Верховного Суду від 02.02.2026 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Харківської області від 21.08.2025 (щодо кредиторських вимог) та на ухвалу Господарського суду Харківської області від 21.08.2025 (за результатами попереднього судового засідання) у справі № 922/2069/25;
касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 05.01.2026 залишено без руху відповідно до статті 292 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), надано строк на усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали.
15. 06.02.2026 заявницею засобами електронного зв`язку подано заяву про усунення недоліків касаційної скарги, разом з доказами сплати судового збору в розмірі 2 662,40 грн. та докази направлення касаційної скарги іншим учасникам у справі.
16. Ухвалою від 23.02.2026 Верховний Суд відкрив касаційне провадження у справі № 922/2069/25 за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 05.01.2026;
ухвалив здійснити перегляд ухвали Східного апеляційного господарського суду від 05.01.2026 у справі № 922/2069/25 в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи;
надави учасникам справи строк для подання відзиву на касаційну скаргу до 17.03.2025;
витребував з Господарського суду Харківської області та Східного апеляційного господарського суду матеріали справи № 922/2069/25 за заявою  ОСОБА_2 про неплатоспроможність, що містять оригінал оскаржуваного судового рішення та матеріали апеляційного провадження.
17. Матеріали справи № 922/2069/25 у кількості 3 томів надійшла до Верховного Суду 05.03.2026 із супровідним листом від 02.03.2026 № 922/2069/25/00292/26 від Господарського суду Харківської області.
18. Від керуючого реструктуризацією боржника - арбітражного керуючого Іваненко Є.В. надійшов відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 , в якій заявник просив касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 05.01.2026 у справі № 922/2069/25 залишити без задоволення; ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 05.01.2026 у справі № 922/2069/25 залишити без змін. 
19. Відзив мотивовано тим, що ОСОБА_1 не є стороною у справі № 922/2069/25, а Східний апеляційний господарський суд, закриваючи провадження на підставі пункту 3 частини першої статті 264 ГПК України, цілком правомірно встановив, що ОСОБА_1 не є учасником справи про банкрутство №922/2069/25, у зв`язку з чим вона позбавлена права на апеляційне оскарження ухвали про визнання кредиторських вимог та за результатами попереднього засідання в статусі її учасника.
20. При цьому, ОСОБА_1 є відповідачем у відокремленому провадженні у справі № 922/2069/25 (922/2957/25) за позовом про визнання недійсним договору дарування квартири від 15.07.2022, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідченого державним нотаріусом Шостої Харківської міської державної нотаріальної контори Афанасьєвою С.Є. за реєстровим № 2-401. Саме в межах цього відокремленого позовного провадження вирішуються питання, які безпосередньо стосуються прав та обов`язків ОСОБА_1 . 
21. Враховуючи положення Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" (затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-IX), Указу Президента України від 12.01.2026 № 40/2026 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" (затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 14.01.2026 № 4757-IX), Верховний Суд розглядає справу № 922/2069/25 у розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для забезпечення можливості реалізації учасниками справи відповідних процесуальних прав.
УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Доводи скаржника
( ОСОБА_1 )
22. Скаржниця аргументувала, що апеляційний господарський суд не врахував, що при задоволенні грошових вимог у справі 922/2069/25, арбітражний керуючий набуває права вимоги до ОСОБА_1 за договором дарування.
23. Відтак, виходячи з положень зазначеної вище норми, арбітражний керуючий або боржник зобов`язані були сповістити скаржницю про відкриття провадження у справі і подати до суду заяву про залучення її до участі у справі як третю особу.
24. Натомість і боржник, і арбітражний керуючий, не лише не виконали вимоги вказаної норми, яка є імперативною, а навпаки - заперечують проти залучення ОСОБА_1 до участі у справі 922/2069/25. Крім того, апеляційний суд не враховано, що при розгляді справи щодо визнання договору дарування недійсним, не розглядається сам факт отримання грошових коштів у займ, який є підставою визнання договору дарування фраудаторним. А скаржниця позбавлена можливості довести, що позики взагалі не було. 
25. Підстави для касаційного оскарження скаржниця визначила порушення норм процесуального права, а саме: статей 50, 51, 254, 255, 264 ГПК України та неправильне застосування норм матеріального права, а саме: статей 717,728 ЦК України (абз. 2 ч. 2 ст. 287 ГПК України).
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій
Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції
26. З урахуванням повноважень касаційного суду відповідно до статті 300 ГПК України, Верховний Суд вважає прийнятними касаційні скарги щодо доводів, зазначених в пунктах 22 - 25 описової частини цієї постанови.
Щодо застосування норм матеріального та процесуального права та мотивів прийняття (відхилення) доводів касаційної скарги
27. Об`єктом судового розгляду у цій справі є ухвала апеляційного господарського суду, якою закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 .
28. Надаючи оцінку доводам скаржника та відповідності рішень місцевого та апеляційного господарського суду положенням процесуального та матеріального права, колегія суддів враховує таке.
29. Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України). Аналогічний припис закріплений у частині першій статті 11 ГПК України.
30. Верховний Суд зауважує, що принцип правової визначеності є невід`ємною, органічною складовою принципу верховенства права. Правова визначеність вимагає, щоб правові норми були чіткими й точними, спрямованими на те, щоб забезпечити постійну прогнозованість ситуацій правовідносин, що виникають.
31. Принцип правової визначеності має широке застосування у практиці Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ). Зокрема, у рішенні ЄСПЛ від 14.10.2010 у справі "Щокін проти України" зазначено, що відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності порушує вимогу "якості закону". У разі коли законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід.
32. Поняття "якість закону" означає, що національне законодавство повинне бути доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі положення, аби дати адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають право вживати заходів, що вплинуть на конвенційні права (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 24.04.2008 у справі "C.G. та інші проти Болгарії" (C. G. and Others v. Bulgaria)).
33. Системний аналіз положень ГПК України та КУзПБ дає підстави для висновку про те, що з моменту відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржник перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника (аналогічний за змістом правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 918/420/16 та у постанові Верховного Суду у складі суддів палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 22.09.2021 у справі № 911/2043/20).
34. В силу особливостей провадження у справі про неплатоспроможність коло осіб, які мають право оскаржити судові рішення (ухвали, постанови) у справі про неплатоспроможність, чинним законодавством звужено до учасників цієї справи задля попередження необґрунтованого втручання інших осіб, які не є учасниками справи, в хід процедури банкрутства. 
35. За визначенням, наведеним у статті 1 КУзПБ учасниками у справі про банкрутство є: сторони, арбітражний керуючий, державний орган з питань банкрутства, інші учасники справи про банкрутство, щодо прав або обов`язків яких існує спір, а також у випадках, передбачених цим Кодексом, Фонд державного майна України, Національний банк України, Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) боржника.
36. Сторонами у справі про банкрутство (неплатоспроможність), відповідно до положень статті 1 КУзПБ, є конкурсні кредитори (голова комітету кредиторів), забезпечені кредитори, боржник (банкрут). Зазначений перелік учасників провадження у справі про банкрутство не є вичерпним, оскільки до учасників справи про банкрутство зазначена стаття відносить також інших осіб, які у випадках, передбачених КУзПБ, беруть участь у провадженні у справі про банкрутство.
37. Разом з тим, встановлення права особи на оскарження ухвал про визнання кредиторських вимог та ухвали попереднього судового засідання у справі про неплатоспроможність слід здійснювати з урахуванням визначеного зазначеними нормами кола учасників справи про банкрутство.
38. За змістом приписів статей 17, 254 ГПК України процесуальним законом виокремлено коло осіб, наділених правом на апеляційне оскарження судового рішення, які умовно можна поділити на дві групи: (1) учасники справи; (2) особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків.
39. Колегія суддів враховує, що після прийняття апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі, суд апеляційної інстанції з`ясовує, чи прийнято оскаржуване судове рішення безпосередньо про права, інтереси та (або) обов`язки скаржника і які конкретно. Якщо буде встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалися, то апеляційний господарський суд своєю ухвалою закриває апеляційне провадження на підставі пункту 3 частини першої статті 264 ГПК, оскільки у такому випадку не існує правового зв`язку між скаржником і сторонами у справі, у зв`язку з чим відсутній суб`єкт апеляційного оскарження.
40. Колегія суддів звертає увагу, що в силу встановленого законом правового регулювання процедури неплатоспроможності, прийняття судом рішення про визнання кредиторських вимог боржника може спричинити вплив на права та інтереси необмеженого кола осіб (наприклад, на родину боржника, контрагентів боржника у господарських/цивільних відносинах тощо).
41. Разом з тим, настання таких наслідків прямо встановлене законом і не може тлумачитися судом як порушення прав та інтересів інших осіб (в процесуальному аспекті), а, відтак, як підстава для звернення до суду, у інший спосіб, ніж прямо передбачений КУзПБ, з метою захисту порушених вимог та інтересів кожного, чиїх прав та інтересів відкриття провадження у справі про неплатоспроможність може стосуватися.
42. Тобто, наслідки відкриття провадження у справі про банкрутство слід в першу чергу тлумачити не як порушення, а як встановлені законом обмеження прав та інтересів відповідних осіб. Водночас, набуття такими особами статусу учасника (сторони) провадження у справі про неплатоспроможність навпаки надає додаткові можливості (інструменти) з метою захисту порушених прав та інтересів.
Щодо розгляду касаційної скарги по суті
43. Як встановлено судом апеляційної інстанції у цій справі, предметом розгляду попереднього судового засідання, за результатом якого постановлено зазначену ухвалу, було дослідження наявності/відсутності підстав для визнання кредиторських вимог ОСОБА_3 , тоді як в описовій, мотивувальній та резолютивній частині такої ухвали відсутні будь-які висновки та судження щодо прав, обов`язків чи інтересів скаржниці.
44. Доводи про те, що оскаржувана ухвала може вплинути на її права, інтереси, та/або обов`язки, суд визнав лише припущеннями скаржника.
45. Також апеляційний господарський суд встановив, що скаржниця не набула статусу учасника цієї справи про неплатоспроможність у порядку визначеного КУзПБ, а також не встановив безпосереднього впливу оскаржуваної ухвали на права, інтереси та/або обов`язки.
46. З огляду на зазначене вбачається обґрунтованим висновок апеляційного господарського суду про недоведеність скаржницею обставин того, що оскарженими ухвалами суду першої інстанції вирішено питання про її права, інтереси та обов`язки.
47. Щодо посилань скаржниці на порушення судом статей 717, 728 ЦК України, то колегія суддів звертає увагу на те, що предметом судового розгляду було не питання правовідносин, які виникли між скаржницею та боржником, а питання щодо наявності підстав для визнання/відмови кредиторських вимог третьої особи до боржника. 
48. Відтак, колегія суддів вважає в цьому випадку обґрунтованими доводи арбітражного керуючого, викладені у відзиві щодо того, що, оскільки скаржниця - ОСОБА_1 є відповідачем у відокремленому провадженні у справі № 922/2069/25 (922/2957/25) за позовом про визнання недійсним договору дарування квартири від 15.07.2022, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідченого державним нотаріусом Шостої Харківської міської державної нотаріальної контори Афанасьєвою С.Є. за реєстровим № 2-401, то саме в межах цього відокремленого позовного провадження вирішуються питання, які безпосередньо стосуються прав та обов`язків ОСОБА_1 . 
49. Стаття 129 Конституції України встановлює основні засади судочинства, якими, зокрема, є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини першої цієї статті).
50. У рішенні Європейського суду з прав людини від 18.11.2010 у справі "Мушта проти України" зазначено: "право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, а їх застосування має відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані.
51. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 264 ГПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.
52. Водночас, вимагаючи врахування зазначених обставин при розгляді кредиторських вимог третьої особи до боржника, скаржниця фактично намагається вирішити спір про визнання недійсним договору дарування квартири від 15.07.2022 поза межами встановленої процесуальним законом процедури, що свідчитиме про те, що суд в цьому випадку не діятиме як "суд, встановлений законом", а рішення не переслідуватиме легітимну мету процедури неплатоспроможності.
53. Ураховуючи викладені вище обставини та норми права, суд апеляційної інстанції дійшов правомірного та обґрунтованого висновку про відсутність у ОСОБА_1 права на апеляційне оскарження та про необхідність закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою у ОСОБА_1 на ухвали Господарського суду Харківської області від 21.08.2025 у цій справі на підставі пункту 3 частини першої статті 264 ГПК України, оскільки таким судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки скаржниці не вирішувалися.
54. Доводи скаржниці про подальше порушення відповідною ухвалою її інтересів обґрунтованості наведених висновків не спростовують, адже такі доводи зводяться до невірного тлумачення вимог закону.
55. Водночас, зазначені висновки у сукупності свідчать, що при ухваленні оскарженої ухвали про закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 у цій справі апеляційним господарським судом було правильно застосовано положення статей 254, 264 ГПК України та статті 1 КУзПБ.
56. Отже, оскаржена постанова ухвалена відповідно до норм чинного законодавства та на підставі належно встановлених судом апеляційної інстанції обставин і оцінених доказів, тому доводи скаржника про неправильне застосування цим судом норм права підлягають відхиленню з підстав необґрунтованості.
57. З огляду на зазначене, Верховний Суд дійшов висновку, що оскаржувана ухвала апеляційного господарського суду про закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 прийнята судом відповідно до вимог матеріального та процесуального права, підстави для її зміни або скасування відсутні. 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
58. Відповідно до частини першої статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
59. Колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, зважаючи на межі перегляду справи судом касаційної інстанції, передбачені статтею 300 ГПК України дійшла висновку, що оскаржувана ухвала апеляційного господарського суду прийнята відповідно до фактичних обставин справи, з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для її зміни або скасування відсутні.
Щодо судових витрат
60. Оскільки відсутні підстави для скасування оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції, тому судовий збір згідно статті 129 ГПК України за подання касаційної скарги покладається на скаржницю.
На підставі викладеного та керуючись статтями 301, 308, 309, 315, 317, 326 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,-
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
2. Ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 05.01.2026 у справі № 922/2069/25 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий В.Я. Погребняк
Судді О.В. Васьковський
К.М. Огороднік