ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2026 року 
м. Київ

справа № 620/7518/23
адміністративне провадження № К/990/13370/24 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):
судді-доповідача - Радишевської О.Р.,
суддів - Мацедонської В.Е., Смоковича М.І.,
розглянув як суд касаційної інстанції в порядку письмового провадження адміністративну справу № 620/7518/23,
за позовом  ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, провадження в якій відкрито,
за касаційною скаргою  ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Кириленком Юрієм Сергійовичем, на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 09.01.2024, ухвалене у складі судді Непочатих В.О., та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.04.2024, ухвалену у складі: судді-доповідача Бужак Н. П., суддів Костюк Л.О., Кобаля М.І.,
УСТАНОВИВ:
І. Суть спору
1.  ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 з вимогами:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 у повному обсязі додаткової винагороди, відповідно пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі до 100 000,00 грн, за періоди з 28.05.2022 по 29.05.2022, з 04.06.2022 по 08.06.2022, з 09.06.22 по 14.06.2022, з 15.06.2022 по 16.06.2022, з 10.10.2022 по 13.10.2022, з 15.10.2022 по 07.11.2022, з 12.11.2022 по 16.11.2022, з 16.11.2022 по 25.11.2022, з 25.11.2022 по 02.12.2022, пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 у повному обсязі додаткову винагороду, передбачену пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі до 100 000,00 грн, за періоди з 28.05.2022 по 29.05.2022, з 04.06.2022 по 08.06.2022, з 09.06.22 по 14.06.2022, з 15.06.2022 по 16.06.2022, з 10.10.2022 по 13.10.2022, з 15.10.2022 по 07.11.2022, з 12.11.2022 по 16.11.2022, з 16.11.2022 по 25.11.2022, з 25.11.2022 по 02.12.2022, пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, з урахуванням фактично сплачених сум.
На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у період з 28.05.2022 по 29.05.2022, з 04.06.2022 по 08.06.2022, з 09.06.22 по 14.06.2022, з 15.06.2022 по 16.06.2022, з 10.10.2022 по 13.10.2022, з 15.10.2022 по 07.11.2022, з 12.11.2022 по 16.11.2022, з 16.11.2022 по 25.11.2022, з 25.11.2022 по 02.12.2022 брав безпосередню участь у бойових діях або заходах щодо забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, проте додаткову грошову винагороду, збільшену до 100 000,00 грн за дні виконання указаних завдань відповідач не виплачував.
ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи
2.  ОСОБА_1 проходить військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), що підтверджується витягом з наказів начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 14.09.2022 № 467-ОС, від 11.01.2023 № 22-ОС (а.с. 21, 22).
3. Згідно з довідкою про розмір грошового забезпечення позивача № 115 від 02.05.2023, ОСОБА_1 з травня 2022 року по грудень 2022 року отримував щомісяця винагороду в розмірі 30 000,00 грн, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
4. Виплата винагороди в розмірі 70 000,00 грн не здійснювалася, за виключенням травня, червня та вересня 2022 року.
5. У зв`язку з невиплатою додаткової винагороди до 100 000,00 грн за періоди з 28.05.2022 по 29.05.2022, з 04.06.2022 по 08.06.2022, з 09.06.22 по 14.06.2022, з 15.06.2022 по 16.06.2022, з 10.10.2022 по 13.10.2022, з 15.10.2022 по 07.11.2022, з 12.11.2022 по 16.11.2022, з 16.11.2022 по 25.11.2022, з 25.11.2022 по 02.12.2022, позивач звернувся до суду.
ІІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їхнього ухвалення
6. Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 09.01.2024, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.04.2024, у задоволенні позову відмовлено.
7. Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що у військовослужбовців Державної прикордонної служби України, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, є право на отримання додаткової винагороди в розмірі до 100 000,00 грн у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
8. Водночас, як з`ясував суд першої інстанції, підтверджувальні документи щодо прийняття позивачем безпосередньої участі (у сукупності) у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у ІНФОРМАЦІЯ_1 за спірний період відсутні (від керівника підрозділу охорони державного кордону не надходили).
9. З урахуванням викладеного суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
10. Суд апеляційної інстанції, натомість, з`ясував, що з квітня по червень 2022 року позивач здійснював завдання із знищення засобів повітряного нападу противника, десанту ворога в повітрі, відбиття ДРГ, у зв`язку з чим отримував додаткову винагороду у збільшеному до 100 000,00 грн розмірі, що підтверджується наявними в матеріалах справи відомостями про нараховане та виплачене грошове забезпечення.
11. Проте з 01.09.2022 позивач був задіяний в охороні державного кордону і безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії не брав.
12. З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку про безпідставність вимог позивача щодо нарахування та виплати йому додаткової грошової винагороди у збільшеному до 100 000,00 грн розмірі.
IV. Провадження в суді касаційної інстанції
13. Не погодившись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, адвокат Кириленко Андрій Володимирович, який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій, покликаючись на неправильне застосування судами в цій справі норм матеріального та процесуального права, просив судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.
14. Касаційну скаргу подано з підстави, передбаченої пунктом 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
15. Касаційна скарга мотивована тим, що суди в цій справі неправильно застосували норми матеріального права, за відсутності правової позиції Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме:
- пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 та Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309, у контексті правовідносин, які виникають між військовослужбовцями Державної прикордонної служби України та командуванням військових частин у зв`язку з невиплатою таким військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 постановою КМУ від 28.02.2022 № 168;
- пункту 2-1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», Інструкції про порядок та розміри виплати винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, розвідувального органу Адміністрації Державної прикордонної служби України за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.03.2016 №188, у контексті: 1) визначення вичерпного переліку документів, обов`язкових для нарахування та виплати збільшеної додаткової винагороди; 2) необхідності попереднього звернення військовослужбовця із рапортом для підготовки командуванням частини усіх необхідних документів для нарахування та виплати збільшеної додаткової винагороди; 3) порядку підготовки та обміну необхідними для нарахування та виплати збільшеної додаткової винагороди документами між різними військовими частинами у разі, коли військовослужбовець набув право на таку винагороду, перебуваючи у службовому відрядженні та оперативному підпорядкуванні іншої військової частини (тобто в особовому складі та на фінансовому утриманні якої він не перебуває);
- наказів Адміністрації Держприкордонслужби від 30.07.2022 № 392- /0/81-22-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168» та від 09.12.2022 № 628/0/81-22-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168» у контексті правовідносин, які виникають між військовослужбовцями Держприкордонслужби та командуванням військових частин Держприкордонслужби у зв`язку із застосуванням положень зазначених наказів для визначення порядку і умов виплати додаткової винагороди, згідно з пунктом 2-1 постанови КМУ від 28.02.2022 № 168.
Скаржник уважав, що суди попередніх інстанцій зробили правильний висновок, що здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, є підставою для виплати 100 000,00 грн, але, посилаючись на накази від 30.07.2022 №392/0/81-22-АГ, від 09.12.2022 № 628/0/81-22-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168», у яких перераховані документальні підстави для такої виплати, дійшли помилкового висновку про відсутність у позивача права на отримання спірної додаткової винагороди. 
Водночас, на думку скаржника, наказ Адміністрації Держприкордонслужби від 30.07.2022 №392/0/81-22-АГ, на який посилався суд апеляційної інстанції, не є актом Адміністрації Держприкордонслужби, у розумінні вимог Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», яким визначені умови застосування відмови у виплаті додаткової винагороди при участі в бойових діях. Крім того, указаний наказ не було зареєстровано та оприлюднено у встановлений законом спосіб, доступу до вказаного нормативно-правового акта також немає. З урахуванням викладеного, скаржник доводив, що на підставі вказаного наказу позивача не може бути позбавлено додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
Скаржник зазначав, що в матеріалах справи наявні докази, які підтверджують, що позивач у періоди з 28.05.2022 по 29.05.2022, з 04.06.2022 по 08.06.2022, із 09.06.2022 по 14.06.2022, із 15.06.2022 по 16.06.2022 та із 10.10.2022 по 13.10.2022, із 15.10.2022 по 07.11.2022, із 12.11.2022 по 16.11.2022, із 16.11.2022 по 25.11.2022, із 25.11.2022 по 02.12.2022 брав участь у бойових діях. Так, із витягу із журналу бойових (службово-бойових) дій із розділу «Мета застосування» убачається, що позивач виконував такі бойові завдання як знищення БПЛА противника та засобів повітряного нападу силами та засобами ППО із застосуванням ЗУ-23-2, знищення десантів противника у повітрі силами і засобами ППО, прикриття об`єктів критичної інфраструктури від можливих ударів із повітря. Наведені бойові завдання підпадають під визначення поняття «безпосередня участь у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії».
Відповідач правом подати відзив не скористався.
V. Джерела права 
16. Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено в Законі України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII), який установлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
17. Частиною четвертою статті 9 Закону №2011-XII установлено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
18. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
19. Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.
20. Згідно з частиною першою статті 6 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» від 03.04.2003 № 661-IV (далі - Закон №661-IV) Державна прикордонна служба України є правоохоронним органом спеціального призначення і має таку загальну структуру: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону; територіальні органи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.
21. Частиною першою статті 14 Закону № 661-IV визначено, що до особового складу Державної прикордонної служби України входять військовослужбовці та працівники Державної прикордонної служби України.
22. Відповідно до статті 16 Закону № 661-IV умови грошового забезпечення військовослужбовців та оплати праці працівників Державної прикордонної служби України визначаються законодавством.
23. Постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 № 533 затверджено Положення про Адміністрацію Держприкордонслужби (далі - Положення № 533) пунктом 1 якого установлено, що Адміністрація Держприкордонслужби є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сфері захисту державного кордону та охорони суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні.
24. Відповідно до пункту 5 Положення № 533 Адміністрація Держприкордонслужби з метою організації своєї діяльності, зокрема: організовує планово-фінансову роботу в апараті Адміністрації Держприкордонслужби, органах Держприкордонслужби, на підприємствах, в установах, що належать до сфери її управління, здійснює контроль за використанням фінансових і матеріальних ресурсів, забезпечує організацію та вдосконалення бухгалтерського обліку в установленому законодавством порядку; забезпечує ефективне і цільове використання бюджетних коштів; контролює діяльність органів Держприкордонслужби, підприємств, установ, що належать до сфери її управління.
25. Відповідно до Законів України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про Державну прикордонну службу України» та нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, що визначають види та розміри надбавок для виплат військовослужбовцям було розроблено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затверджену наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25.06.2018 № 558 (далі - Інструкція № 558).
26. Інструкцією № 558, зокрема, визначено порядок, умови та розміри виплати грошового забезпечення військовослужбовцям, які проходять військову службу в органах Держприкордонслужби.
27. Відповідно до підпункту 2 пункту 4 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» Кабінет Міністрів України зобов`язано невідкладно забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних із запровадженням правового режиму воєнного стану на території України.
28. Пунктом 6 Указу Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» Кабінету Міністрів України доручено забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних з оголошенням та проведенням загальної мобілізації.
29. На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію», Кабінет Міністрів України 28.02.2022 прийняв постанову №168 (далі - Постанова КМУ №168), пунктом 1 якої (із змінами, внесеними постановами Кабінету Міністрів України від 07.03.2022 № 217 і від 22.03.2022 № 350) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми «є Підтримка», виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
30. 31.03.2022 Адміністрація Держприкордонслужби видала наказ №164-АГ «Про реалізацію вимог Постанови №168» (далі - наказ №164-АГ), пунктом 1 якого визначено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Державної прикордонної служби виплачується додаткова винагорода (пропорційно із розрахунку на місяць) в розмірі 30 000,00 грн, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000,00 грн у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплати здійснювати в поточному місяці за попередній місяць.
31. У пункті 2 наказу №164-АГ зазначено, що під терміном «безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період здійснення зазначених заходів», слід розуміти виконання військовослужбовцем:
- бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка веде воєнні (бойові) дії у складі створених (діючих) угруповань військ (сил) Сил оборони держави (визначених Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України) в районі ведення воєнних (бойових) дій;
- бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення створених (діючих) угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно з бойовими розпорядженнями;
- бойових завдань з ведення руху опору на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником;
- завдань з ведення оперативної (військової, спеціальної) розвідки в районах ведення бойових дій або на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником;
- бойових завдань з відбиття збройного нападу (вогневого ураження) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);
- бойових завдань з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно-розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб) (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);
- виконання бойових завдань з вогневого ураження повітряних цілей (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);
- здійснення заходів з виводу сил та засобів з-під удару противника (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);
- виконання польотів, пов`язаних з евакуацією військовослужбовців, цивільного населення, озброєння та інших матеріальних засобів з районів бойових дій;
- виконання бойових завдань кораблями, катерами, морськими суднами в морській, річковій акваторії (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій).
32. Пунктом 3 наказу №164-АГ установлено, що документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходів, здійснювати на підставі одного з таких документів:
1) бойового наказу (бойового розпорядження);
2) журналу бойових дій (вахтового журналу) або журналу ведення оперативної обстановки або бойового донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постових відомостей (під час охорони об`єкту, на який було здійснено збройний напад, або артилерійський ракетний обстріл);
3) рапорту (донесення) начальника (командира) підрозділу (тимчасово створеної групи військовослужбовців, зведеного загону, КрМО, КаМО, екіпажу літака, вертольоту тощо) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військових звань, прізвищ, імен та по-батькові, а також кількості днів участі військовослужбовців у таких діях та заходах.
33. Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах, начальникам регіональних управлінь та органів Держприкордонслужби, які ведуть (вели) бойові дії та до яких відряджені військовослужбовці, надавати останнім довідку про участь у вказаних заходах із зазначенням періоду (кількості днів) такої участі (додаток 1).
34. Пункт 4 наказу №164-АГ передбачав, що начальникам регіональних управлінь та органів Держприкордонслужби, до яких відряджені військовослужбовці з інших органів та підрозділів, щомісячно до 5 числа поточного місяця повідомляти органи, в яких ці військовослужбовці проходять службу про їх безпосередню участь у бойових діях або заходах за попередній місяць (додаток 2).
35. Відповідно до пункту 5 наказу №164-АГ виплату військовослужбовцям зазначеної у пункті 1 винагороди здійснювати на підставі наказу начальника (командира) органу Держприкордонслужби, а начальникам (командирам) органів Держприкордонслужби - на підставі наказів вищих начальників (командирів). У наказі про виплату додаткової винагороди, виходячи з розміру 100 000,00 грн на місяць, обов`язково зазначати підстави для його видання.
36. Пунктом 9 наказу Адміністрації Держприкордонслужби №164-АГ установлений перелік військовослужбовців, які не включаються до наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000,00 грн або 30 000,00 грн, до яких віднесено, зокрема, таких, що відмовилися виконувати бойові накази - за місяць, у якому здійснено таке порушення; перебували у стані алкогольного (наркотичного) сп`яніння (за фактом якого складено відповідні документи адміністративного правопорушення) - за місяць, у якому здійснено таке порушення .
37. Постановою Кабінету Міністрів України від 07.07.2022 № 793 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168» (що набрала чинності 19.07.2022 та, за пунктом 2 цієї постанови, застосовується з 24.02.2022) затверджено низку змін до Постанови КМУ №168, зокрема у пункті 1 в абзаці 1 слова і цифри «додаткова винагорода в розмірі 30 000,00 гривень щомісячно» замінено словами і цифрами «додаткова винагорода в розмірі до 30 000,00 гривень пропорційно в розрахунку на місяць»; крім того, постанова КМУ № 168 доповнена пунктом 2-1 такого змісту: «Установити, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів».
38. 30.07.2022 Адміністрація Держприкордонслужби, посилаючись на пункт 2-1 постанови КМУ №168, видала наказ №392-/0/81-22-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168», який був уведений в дію з 01.08.2022 (далі - наказ №392-/0/81-22-АГ).
39. Пунктом 2 наказу №392-/0/81-22-АГ визначено вичерпний перелік бойових дій і заходів, передбачених пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 168, виконання яких у відповідні дні давало військовослужбовцю право на збільшення додаткової винагороди до 100 000 грн пропорційно часу участі у розрахунку на місяць пропорційно часу його безпосередньої участі, а саме:
1) бойових завдань із ведення руху опору на тимчасово окупованій території України;
2) бойових завдань з пошуку, виявлення і знешкодження диверсійно-розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб), поєднаних з безпосереднім контактом з такими групами, формуваннями, особами;
3) бойових завдань у районах безпосереднього ведення бойових дій з виявлення та вогневого ураження повітряних цілей;
4) польотів у районах безпосереднього ведення бойових дій або ведення повітряного бою, а також заходів з виводу повітряних суден з-під удару противника з виконанням зльоту;
5) бойових (спеціальних) завдань у районах безпосереднього ведення бойових дій кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії, поєднаних з вогневим ураженням або безпосереднім зіткненням з противником;
6) бойових завдань з відбиття збройного нападу (безпосереднього вогневого ураження) на об`єкти, що охороняються, у тому числі бойові позиції, блокпости, контрольно-пропускні пункти, спостережні пункти, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою, за умови безпосереднього зіткнення з противником або нанесення руйнувань чи пошкоджень цим об`єктам під час вогневого ураження;
7) бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення (в межах району виконання бойових (спеціальних) завдань органом (підрозділом, у тому числі зведеним) Держприкордонслужби оборони або наступу, контрнаступу, контратаки) під час перебування у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи, включеної до складу діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави;
8) бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення органів Держприкордонслужби або їх підрозділів (у тому числі зведених), які виконують завдання у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно бойовим розпорядженням, поєднане з вогневим ураженням або безпосереднім зіткненням з противником.
40. У пункті 4 наказу № 392-/0/81-22-АГ установлено, що підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, здійснюється на підставі сукупності наявної інформації у таких документах:
1) бойового наказу (бойового розпорядження);
2) журналу бойових дій (службово-бойових дій, вахтового, навігаційно-вахтового, навігаційного журналу), журналу ведення оперативної обстановки, бойового донесення (підсумкового, термінового, позатермінового) або постової відомості (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад;
3) рапорту (донесення) начальника (командира) підрозділу (тимчасово створеної групи військовослужбовців, зведеного загону, катерів і кораблів Морської охорони, екіпажу літака, вертольоту тощо) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військових звань, прізвищ, імен та по батькові, а також кількості днів участі військовослужбовців у таких діях та заходах.
41. У пункті 5 наказу № 392-/0/81-22-АГ визначено, що для військовослужбовців, відряджених до органів військового управління Держприкордонслужби, окрім документів, зазначених у пункті 4 цього наказу, безпосередня участь у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, додатково підтверджується довідкою за формою, наведеною у додатку 1 до наказу, що видається начальником органу Держприкордонслужби, який веде (вів) бойові дії та до якого для виконання завдань відряджені військовослужбовці, із зазначенням періоду (кількості днів) такої участі (абзац перший пункту 5 наказу).
42. Для військовослужбовців Держприкордонслужби, які відряджені до органів військового управління (штабів угрупувань військ (сил) або штабів тактичних груп), включених до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави, у підпорядкування яких вони передані, безпосередня участь у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, підтверджується довідкою, виданою керівником відповідного органу військового управління, з відображенням у ній термінів безпосередньої участі у бойових діях або заходах кожного військовослужбовця (абзац другий пункту 5 наказу).
43. У довідках, передбачених цих пунктом, обов`язково мають зазначатися відомості про підтверджувальні документи, передбачені пунктом 4 цього наказу (абзац третій пункту 5 наказу).
44. З 01.12.2022 був уведений в дію наказ Адміністрації Держприкордонслужби від 09.12.2022 № 628/0/81-22-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168» (далі - Наказ №628), у якому був дещо змінений перелік бойових дій і заходів, передбачених пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №168, проте залишився незмінним перелік документів для підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців, у тому числі відряджених, у таких бойових діях або заходах.
VI. Позиція Верховного Суду
45. Спір у цій справі виник у зв`язку з реалізацією положень Постанови КМУ № 168, а також прийнятих на її виконання наказів від 31.03.2022 №164-АГ, від 30.07.2022 №392-/0/81-22-АГ та від 09.12.2022 № 628/0/81-22-АГ і стосується права позивача на отримання збільшеної до 100 000,00 грн додаткової винагороди за участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у період з 28.05.2022 по 29.05.2022, з 04.06.2022 по 08.06.2022, з 09.06.22 по 14.06.2022, з 15.06.2022 по 16.06.2022, з 10.10.2022 по 13.10.2022, з 15.10.2022 по 07.11.2022, з 12.11.2022 по 16.11.2022, з 16.11.2022 по 25.11.2022, з 25.11.2022 по 02.12.2022.
46. Оцінюючи доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 КАС України, а також перевіряючи правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд зазначає таке. 
47. Так, питання застосовності до подібних правовідносинах наказів Адміністрації Держприкордонслужби від 30.07.2022 № 392-/0/81-22-АГ, від 09.12.2022 № 628/0/81-22-АГ та Інструкції № 188 вирішувалися, зокрема, у постановах від 21.12.2023 у справі № 200/193/23, від 26.06.2024 у справі № 200/216/23, від 30.09.2024 у справах № 200/232/23 та № 200/440/23 та багатьох інших.
48. У постанові від 21.12.2023 у справі №200/193/23 Верховний Суд погодився з висновками судів попередніх інстанцій про те, що накази Адміністрації Держприкордонслужби від 30.07.2022 №392-/0/81-22-АГ та від 01.12.2022 №628/0/81-22-АГ містять норми, що зачіпають права, свободи та законні інтереси осіб, встановлюють організаційно-правовий механізм їх реалізації, та підлягають обов`язковій державній реєстрації Міністерством юстиції України. З огляду на що констатував недотримання Адміністрацією Держприкордонслужби вимог законодавства при прийнятті зазначених наказів.
49. Водночас Верховний Суд зауважив, що у спірний період (який є аналогічним періоду, який є предметом розгляду у цій справі) виключно зазначені накази Адміністрації Держприкордонслужби визначали механізм реалізації постанови Кабінету Міністрів України №168 щодо виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Держприкордонслужби під час дії воєнного стану.
50. Також Верховний Суд указав, що ці накази Адміністрації Держприкордонслужби фактично виконувалися протягом 2022 року, у тому числі й у спірний період, органами Держприкордонслужби, зокрема, в частині визначення переліку бойових дій та заходів, передбачених пунктом 1 Постанови №168, а також документування безпосередньої участі військовослужбовців у таких діях і заходах.
51. Виходячи з цього, Верховний Суд у постанові від 21.12.2023 у справі №200/193/23 дійшов висновку про те, що накази Адміністрації Держприкордонслужби від 30.07.2022 №392-/0/81-22-АГ та від 01.12.2022 №628/0/81-22-АГ підлягають застосуванню для визначення порядку та умов виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, передбаченої Постановою № 168, у спірний період.
52. У постанові від 26.06.2024 у справі №200/216/23 Верховний Суд розширив висновки щодо застосовності цих актів при визначенні порядку і умов виплати спірної додаткової винагороди.
53. Зокрема, у справі № 200/216/23 Верховний Суд зазначив, що належна реалізація приписів пункту 1 Постанови КМУ № 168 спонукала Уряд до «делегування» відповідним органам і керівникам державних органів унормувати умови і підстави виплати «своїм» категорія військовослужбовців додаткової винагороди у розмірі до 100 000,00 грн.
54. Адміністрація Держприкордонслужби, з огляду на приписи пункту 2 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» (у редакції, яка діяла протягом спірного періоду), а також пункту 2-1 Постанови КМУ № 168 зіткнулася з обставинами, які вимагали ухвалити рішення, яке б витікало із завдань та повноважень цього органу та заразом відповідало меті встановлення на час дії воєнного стану додаткової винагороди військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу (згідно з пунктом 1 Постанови КМУ № 168).
55. Цим рішенням (у широкому розумінні) стали накази від 30.07.2022 № 392/0/81-22-АГ, від 09.12.2022 № 628/0/81-22-АГ, у яких виписані ті умови і порядок, які покликані були сприяти практичній реалізації приписів пункту 1 Постанови № 168, аби, з одного боку, ті військовослужбовці, які залучені до виконання бойових завдань / заходів, отримали додаткову винагороду, що теж є однією з умов бойової і мобілізаційної готовності Держприкордонслужби, а з іншого, - забезпечити ефективне і цільове використання бюджетних коштів.
56. Тож Верховний Суд у справі № 200/216/23 зауважив, що регламентація умов і порядку виплати додаткової винагороди з боку Адміністрації Держприкордонслужби шляхом видання наказів від 30.07.2022 №392/0/81-22-АГ, від 09.12.2022 № 628/0/81-22-АГ не може інтерпретуватися як спосіб позбавлення чи обмеження права військовослужбовців Держприкордонслужби на отримання додаткової винагороди у розмірі до 100 000,00 грн.
57. Щодо застосовності Інструкції № 188, то Верховний Суд у постанові від 21.12.2023 у справі № 200/193/23 зазначив, що така була прийнята на виконання постанови КМУ від 20.01.2016 № 18 «Деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та поліцейських», що передбачала виплату військовослужбовцям винагороди в порядку і розмірах, визначених керівниками відповідних державних органів, за час участі у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях чи в антитерористичній операції, у воєнних конфліктах, інших заходах в умовах особливого періоду. Відповідно, Верховний Суд у постанові від 21.12.2023 у справі № 200/193/23 дійшов висновку, що Інструкція №188 визначала порядок та розміри виплати конкретно тієї винагороди, яка була встановлена постановою КМУ від 20.01.2016 № 18, а тому її положення при визначенні порядку та умов виплати додаткової винагороди, встановленої на період дії воєнного стану постановою КМУ № 168, не можуть бути застосовані.
58. Отже, відповідаючи на поставлені у касаційній скарзі питання, Суд дійшов висновку про те, що для визначення порядку та умов виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, передбаченої Постановою КМУ № 168, у спірний період підлягають Накази № 164-АГ, №392-/0/81-22-АГ і №628/0/81-22-АГ.
59. Щодо неврахування судами попередніх інстанцій доказів, які підтверджують залучення позивача до бойових дій і заходів, передбачених пунктом 1 постанови КМУ № 168, виконання яких у відповідні дні давало право на збільшення додаткової винагороди до 100 000,00 грн, Суд зазначає таке.
60. У цій справі суди попередніх інстанцій встановили, що позивач проходив військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_1 (військовій частині НОМЕР_1 ), що підтверджується витягом з наказів начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 14.09.2022 № 467-ОС, від 11.01.2023 № 22-ОС.
61. У період з 28.05.2022 по 29.05.2022, з 04.06.2022 по 08.06.2022, з 09.06.2022 по 14.06.2022 з 15.06.2022 по 16.06.2022 позивач, згідно з витягом з журналу службово-бойових дій прикордонної застави вогневої підтримки та інженерного забезпечення від 01.05.2022 №10/10 дск том 1, виконував завдання із знищення засобів повітряного нападу противника, десанту ворога в повітрі, відбиття ДРГ на ділянці відповідальності «Глухів», «Семенівка», «Грем`яч», «Середина Буда».
62. Із довідки про грошове забезпечення позивача від 02.05.2023 №115 суд апеляційної інстанції з`ясував, що за період з 27.05.200 по 29.05.2022 та з 04.06.2022 по 16.06.2022 позивачеві було виплачено додаткову винагороду у збільшеному розмірі (до 100 000,00 грн, пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів).
63. Касаційна скарга не містить аргументів про те, що обставини виплати додаткової винагороди за період з 28.05.2022 по 29.05.2022, з 04.06.2022 по 08.06.2022, з 09.06.2022 по 14.06.2022 з 15.06.2022 по 16.06.2022 суд апеляційної інстанції установив на підставі недопустимих доказів або що мало місце інше порушення норм процесуального права під час установлення вказаних обставин.
64. З урахуванням викладеного Суд погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про безпідставність позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду, передбачену пунктом 1 Постанови КМУ № 168, у розмірі до 100 000,00 грн за період з 28.05.2022 по 29.05.2022, з 04.06.2022 по 08.06.2022, з 09.06.2022 по14.06.2022 з 15.06.2022 по 16.06.2022.
65. Водночас залишається спірним період з 15.10.2022 по 07.11.2022, з 12.11.2022 по 16.11.2022, з 16.11.2022 по 25.11.2022, з 25.11.2022 по 02.12.2022.
66. Відмовляючи в задоволенні позову в цій частині, суд апеляційної інстанції, дослідивши журнал службово-бойових дій за період з 01.09.2022 по 29.12.2022, зазначив, що позивач був задіяний в охороні державного кордону та не брав безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії.
67. Висновок суду апеляційної інстанції про те, що характер заходів, у яких брав участь позивач, не свідчать наявність у нього права на отримання додаткової винагороди, збільшеної до 100 000,00 грн є передчасним.
68. Як убачається з журналу службово-бойових дій за період з 01.09.2022 по 29.12.2022, на який посилався суд апеляційної інстанції, зазначаючи, що позивач здійснював охорону державного кордону, позивач був залучений до таких заходів / бойових дій:
- у період з 10.10.2022 по 13.10.2022 - «Знищення БпЛА противника та засобів повітряного нападу силами і засобами ППО із застосуванням ЗУ-23-2, знищення десантів противника у повітрі силами і засобами ППО»;
- у період з 15.10.2022 по 07.11.2022 - «Прикриття об`єктів критичної інфраструктури від можливих ударів з повітря»; 
- у період з 12.11.2022 по 16.11.2022 - «Прикриття об`єктів критичної інфраструктури від можливих ударів з повітря»;
- у період з 16.11.2022 по 25.11.2022 - «Заміна у складі розрахунків ЗУ-23-2. Прикриття ДК на ймовірних напрямках дій повітряного нападу противника. Прикриття об`єктів критичної інфраструктури від можливих ударів з повітря»;
- у період з 25.11.2022 по 02.12.2022 - «Заміна у складі розрахунків ЗУ-23-2. Прикриття об`єктів критичної інфраструктури від можливих ударів»;
- у період з 02.12.2022 по 02.12.2022 - «Заміна у складі розрахунків ЗУ-23-2. Прикриття об`єктів критичної інфраструктури від можливих ударів».
69. Суд зазначає, що період з 15.10.2022 по 07.11.2022, з 12.11.2022 по 16.11.2022, з 16.11.2022 по 25.11.2022, з 25.11.2022 по 02.12.2022 підпадає під дію наказів №392-/0/81-22-АГ і №628/0/81-22-АГ, які змінили підхід до визначення поняття «безпосередня участь» військовослужбовців у бойових діях, конкретизувавши характер діяльності, яка може кваліфікуватися як безпосередня участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії.
70. Так, пунктом 2 наказу №392-/0/81-22-АГ до бойових дій і заходів, виконання яких у відповідні дні давало військовослужбовцю право на збільшення додаткової винагороди до 100 000,00 грн віднесено виконання, зокрема, бойових завдань у районах безпосереднього ведення бойових дій з виявлення та вогневого ураження повітряних цілей.
71. Аналогічну норму містив пункт 2 наказу від 09.12.2022 №628/0/81-22-АГ, який до безпосередньої участі у бойових діях або заходах відносить виконання військовослужбовцем у районах ведення бойових дій бойових завдань з виявлення та вогневого ураження повітряних цілей.
72. Отже, за умови, що завдання з виявлення та ураження повітряних цілей відбувається у районах ведення бойових дій, безпосередня участь у таких завданнях, підтверджена належними документами, є підставою для виплати додаткової винагороди у розмірі 100 000,00 грн на місяць пропорційно часу участі у бойових діях або забезпеченні здійсненні заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії.
73. Суд зазначає, що залучення позивача до завдань із «Прикриття об`єктів критичної інфраструктури від можливих ударів з повітря» чи «Прикриття об`єктів критичної інфраструктури від можливих ударів з повітря» цілком могло підпадати під указане в пунктах 2 Наказів №392-/0/81-22-АГ і №628/0/81-22-АГ визначення поняття «безпосередня участь у бойових діях або заходах».
74. Проте суди попередніх інстанцій не відповіли на головне питання, з якого власне й виник спір, що спонукав позивача звернутися з цим позовом до суду. Йдеться про те, які саме завдання і де виконував військовослужбовець ОСОБА_1 у період з 15.10.2022 по 07.11.2022, з 12.11.2022 по 16.11.2022, з 16.11.2022 по 25.11.2022, з 25.11.2022 по 02.12.2022 чим це підтверджується та чи підпадають ці завдання під визначення пунктів 2 наказів №392-/0/81-22-АГ та №628/0/81-22-АГ.
75. Як випливає з мотивувальної частини оскаржуваних судових рішень, суди обох інстанцій під час оцінки спірних правовідносин орієнтувалися лише на пояснення відповідача про те, що позивач у зазначений період здійснював виконання службових обов`язків з охорони державного кордону України.
76. Проте суди попередніх інстанцій залишили без уваги надані позивачем витяги з журналів службово-бойових дій, згідно з якими позивач здійснював відбиття повітряного нападу противника у складі розрахунків ЗУ-23-2. У цьому контексті суди попередніх інстанцій не з`ясували які конкретно завдання виконував позивач, чи належать райони, в яких це відбувалося, до районів безпосереднього ведення бойових дій, та в чому полягала їх специфіка.
77. Суд нагадує, що за правилами частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
78. Порушення порядку передання документів, рапортів та іншої інформації між військовими частинами щодо безпосередньої участі військовослужбовця у забезпеченні бойових дій щодо забезпечення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, не свідчить про відсутність у нього права на таку винагороду (висновки Верховного Суду викладено у постановах від 23.05.2024 у справі № 120/4387/23; від 24.05.2024 у справі № 120/4967/23; від 28.05.2024 у справі № 120/5170/23).
79. Верховний Суд у постанові від 16.03.2023 у справі № 600/747/22-а також наголошував, що обов`язок суду встановити дійсні обставини справи під час розгляду адміністративного позову безвідносно до позиції сторін випливає з офіційного з`ясування всіх обставин справи як принципу адміністративного судочинства, закріпленого нормами статті 2 та частини четвертої статті 9 КАС України, відповідно до змісту якого суд уживає передбачені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.
80. Оскільки вказані обставини та фактичні дані залишилися поза межами дослідження судів попередніх інстанцій, а отже, з урахуванням повноважень суду касаційної інстанції (які не дають касаційній інстанції права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні), відсутня можливість перевірити правильність їхніх висновків загалом по суті спору.
81. Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
82. З огляду на викладене, Суд, керуючись положеннями статей 2 (засади адміністративного судочинства) та 90 (оцінка доказів) КАС України, уважає за необхідне направити цю справу на новий розгляд до суду першої інстанції для повного дослідження зазначеного.
83. Частиною першою статті 341 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
84. Згідно з частиною другою статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
85. Відповідно до підпункту 1 частини другої статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 328 цього Кодексу.
86. Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції (частина четверта статті 353 КАС України).
87. За описаних обставин, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржені судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині позовних вимог про визнання протиправними дій та зобов`язання нарахувати та виплатити ОСОБА_1 у повному обсязі додаткову винагороду, передбачену пунктом 1 Постанови КМУ № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі до 100 000,00 грн за періоди з 15.10.2022 по 07.11.2022, з 12.11.2022 по 16.11.2022, з 16.11.2022 по 25.11.2022, з 25.11.2022 по 02.12.2022 - скасуванню із направленням справи в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.
VІІ. Судові витрати
88. З огляду на результат касаційного розгляду, судові витрати розподілу не підлягають.
89. Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
90. Касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Кириленком Юрієм Сергійовичем, задовольнити частково.
91. Скасувати рішення Чернігівського оружного адміністративного суду від 09.01.2024 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.04.2024 у частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати, зобов`язання нарахувати та виплатити ОСОБА_1 у повному обсязі додаткової винагороди, відповідно пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі до 100 000,00 грн за період з 15.10.2022 по 07.11.2022, з 12.11.2022 по 16.11.2022, з 16.11.2022 по 25.11.2022, з 25.11.2022 по 02.12.2022.
92. Справу № 620/7518/23 у скасованій частині позовних вимог направити на новий розгляд до Чернігівського окружного адміністративного суду.
93. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач: О.Р. Радишевська
Судді: В.Е. Мацедонська
М.І. Смокович