УХВАЛА

18 лютого 2026 року 
м. Київ
cправа № 910/2232/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: 
Краснова Є. В., - головуючого, Мачульського Г. М., Рогач Л. І., 
секретаря судового засідання - Кондратюк Л. М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації на постанову Північного апеляційного господарського суду від 12.11.2025 (колегія суддів: Сітайло Л. Г., Буравльов С. І., Шапран В. В.) у справі 
за позовом керівника Солом`янської окружної прокуратури міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради до Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації, Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа-сервіс", Навчально-виховного комплексу допрофесійної підготовки та технічної творчості молоді м. Києва про визнання недійсною додаткової угоди до договору оренди майна та повернення нежитлового приміщення,
за участю:
прокурора - Баклан Н. Ю.,
представника відповідача-1 - Єрко Н. П.,
представника відповідача-2 - адвоката Федорова О. С.,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
1. Керівник Солом`янської окружної прокуратури міста Києва (далі - прокурор) в інтересах держави в особі Київської міської ради (далі - Київська міськрада, Київрада) звернувся з позовом до Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації (далі - Солом`янська РДА, відповідач-1), Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа-сервіс" (далі - ТОВ "Альфа-сервіс", відповідач-2) і Навчально-виховного комплексу допрофесійної підготовки та технічної творчості молоді м. Києва (далі - НВК, відповідач-3) про визнання недійсною додаткової угоди від 23.03.2020 про внесення змін до договору оренди майна від 01.02.2016 № 547, укладеного між Солом`янською РДА, ТОВ "Альфа-Сервіс" та НВК, шляхом викладення його у новій редакції, щодо нежилого приміщення першого поверху будівлі загальною площею 416 кв. м на вул. Патріарха Мстислава Скрипника, 58 у Солом`янському районі міста Києва, яке перебуває на балансі НВК, а також зобов`язання ТОВ "Альфа-Сервіс" повернути вказане нерухоме майно НВК за актом приймання-передачі.
2. Обґрунтовуючи позовні вимоги, прокурор посилається на те, що у зв`язку з укладенням між відповідачами додаткової угоди від 23.03.2020 про внесення змін до договору від 01.02.2016 № 547 нежитлове приміщення передається в оренду не за освітнім призначенням, а для розміщення станції обслуговування та ремонту автомобілів з метою отримання прибутку, що не має зв`язку з освітнім процесом і суперечить положенням частини четвертої статті 80 Закону України "Про освіту" (в редакції, чинній на момент укладення додаткової угоди), що є підставою для визнання цієї додаткової угоди недійсною відповідно до вимог частини першої статті 203 та частини першої статті 215 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) і повернення орендарем орендованого нерухомого майна.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
3. НВК - це позашкільний навчальний заклад, який належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва на підставі рішення Київради від 02.12.2010 № 284/5096 "Про питання комунальної власності територіальної громади міста Києва" і є правонаступником усіх прав і обов`язків позашкільного навчального закладу комунальної власності територіальної громади Солом`янського району міста Києва Навчально-виховного комплексу допрофесійної підготовки та технічної творчості молоді (пункт 1 статуту НВК, затвердженого наказом Управління освіти Солом`янської РДА від 16.11.2012 № 599).
4. НВК безпосередньо підпорядкований управлінню освіти Солом`янської РДА та підзвітний Головному управлінню освіти і науки виконавчого органу Київської міськради.
5. Розпорядженням Солом`янської РДА від 26.06.2013 № 412 (далі - розпорядження № 412) з метою ефективного використання майна, яке перебуває у сфері управління Солом`янської РДА, передано та закріплено на праві оперативного управління, зокрема за НВК, згідно з додатком 1 (пункт 1.1 розпорядження № 412) нерухоме майно площею 3773,0 кв. м на вул. Островського Миколи, 58.
6. 01.02.2016 між Солом`янською РДА (орендодавець), ТОВ "Альфа-сервіс" (орендар) та НВК (підприємство-балансоутримувач) укладено договір № 547 (далі - договір оренди) про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду, за умовами якого сторони погодили таке:
- орендодавець на підставі рішення постійної комісії Київради з питань власності від 24.12.2015 № 4 та розпорядження Солом`янської РДА від 20.01.2016 № 24 передає в оренду нерухоме майно (нежитлове приміщення) першого поверху одноповерхової будівлі у вигляді ангару НВК, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва - далі об`єкт, яке знаходиться за адресою: 03035, м. Київ, вул. Островського, 58 (розміщення станції технічного обслуговування) (пункт 1.1 договору оренди);
- орендар вступає у строкове платне користування об`єктом у термін, вказаний у цьому договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору (у разі оренди нерухомого майна на строк не менше ніж на три роки - не раніше дати державної реєстрації цього договору) та акта приймання-передачі об`єкта (пункт 2.4 договору оренди);
- передача об`єкта в оренду не тягне за собою виникнення в орендаря права власності на цей об`єкт. Власником об`єкта залишається територіальна громада міста Києва, а орендар користується ним протягом строку оренди (пункт 2.5 договору оренди);
- орендар надає технічну допомогу в обслуговуванні та ремонті автотранспортних засобів автогосподарства підприємства-балансоутримувача (пункт 8.8 договору оренди);
- договір відповідно до пункту 3 статті 631 ЦК України набирає чинності з 01.02.2016 і діє до 31.01.2019 (пункт 9.1 договору оренди);
- у разі відсутності заяви однієї зі сторін про припинення цього договору або зміну його умов після закінчення строку дії протягом одного місяця договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором. Зазначені дії оформлюються відповідним договором, який є невід`ємною частиною цього договору (пункт 9.7 договору оренди).
7. Відповідно до акта приймання-передачі нерухомого майна від 01.02.2016 визначений договором об`єкт загальною площею 416 кв. м (у т. ч. МСК 24 кв. м) передано ТОВ "Альфа-сервіс".
8. Згідно з розпорядженням Київського міського голови від 19.02.2016 № 125/1 вулицю Островського Миколи перейменовано на вулицю Патріарха Мстислава Скрипника.
9. 23.03.2020 між Солом`янською РДА, НВК та ТОВ "Альфа-сервіс" укладено додаткову угоду про внесення змін до договору оренди від 01.02.2016 № 547 (далі - додаткова угода) про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду на підставі розпорядження Солом`янської РДА від 23.03.2020 № 343 про внесення змін до договору оренди та рішення Постійної комісії Київради з питань власності (протокол від 10.03.2020 № 8/194).
10. Пунктом 1 цієї додаткової угоди сторони погодили викласти договір від 01.02.2016 № 547, який є невід`ємною частиною зазначеної угоди (додаток), у новій редакції.
11. Відповідно до пункту 1.1 змінених умов договору № 547 нерухоме майно (будівлі, споруди, нежитлові приміщення) 1 поверху будівлі НВК, що належить до комунальної власності територіальної громади м. Києва, надалі - об`єкт, яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Патріарха Мстислава Скрипника, 58, передано ТОВ "Альфа-Сервіс" для розміщення майстерень, що здійснюють технічне обслуговування та ремонт автомобілів.
12. Орендна плата складає за базовий місяць розрахунку березня 2020 року - 30 982,50 грн згідно з пунктом 3.1 змінених умов договору № 547.
13. Згідно з пунктом 9.1 змінених умов договору № 547 останній набирає чинності з 10.03.2020 і діє до 09.03.2023.
14. Відповідно до акта приймання-передачі від 10.03.2020 НВК передає, а ТОВ "Альфа-сервіс" приймає в орендне користування згідно з договором оренди від 23.03.2020 № 547 приміщення, що розташоване у НВК та перебуває на його балансі, загальною площею 416 кв. м, що знаходиться на вул. Патріарха Мстислава Скрипника, 58.
15. У листі Солом`янської РДА від 14.11.2024 вказано, що відповідно до пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 27.05.2022 № 634 "Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану" зазначений договір оренди нерухомого майна вважається продовженим на період дії воєнного стану та протягом чотирьох місяців із дати припинення чи скасування воєнного стану.
16. Сторони договору, в силу положень пункту 9.7 договору (в редакції від 01.02.2016), продовжили строк його дії до 09.03.2023.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
17. 23.06.2025 Господарський суд міста Києва ухвалив рішення про відмову у задоволенні позову.
18. Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що об`єкт оренди використовується відповідачем-2, зокрема, з метою обслуговування учасника освітнього процесу (відповідча-3) шляхом технічного обслуговування транспортних засобів (картингів), які використовуються для навчання в освітньому закладі, що відповідає частині четвертій статті 80 Закону України "Про освіту" та не погіршує соціально-побутових умов осіб, які навчаються або працюють у навчальному закладі, тому дійшов висновку, що прокурором не доведено обставин, із якими закон пов`язує можливість визнання додаткової угоди від 23.03.2020 про внесення змін до договору оренди недійсною.
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
19. Північний апеляційний господарський суд постановою від 12.11.2025 скасував рішення Господарського суду міста Києва від 23.06.2025 та ухвалив нове рішення, яким позов задовольнив; визнав недійсною додаткову угоду та зобов`язав ТОВ "Альфа-Сервіс" повернути НВК за актом приймання-передачі нерухоме майно.
20. Суд апеляційної інстанції встановив, що орендар, у контексті положень Закону України "Про освіту", не є суб`єктом та учасником освітнього процесу і не надає освітні послуги, а використовує спірне майно лише для здійснення господарської діяльності, а саме надання послуг обслуговування та ремонту автотранспортних засобів (СТО), яка жодним чином не пов`язана із наданням освітніх послуг або обслуговуванням учасників освітнього процесу в розумінні вимог Закону. В свою чергу, укладення між навчальним закладом та ТОВ "Альфа-сервіс" договору про безоплатне надання послуг від 02.02.2020 не змінює змісту оскаржуваної додаткової угоди, якою викладено договір оренди у новій редакції, та не свідчить про дотримання положень частини четвертої статті 80 Закону України "Про освіту" під час його укладення, адже саме у договорі оренди нерухомого майна має бути визначено мету (цільове призначення) використання майна, в той же час у пункті 1.1 змінених умов договору № 547 встановлено, що нерухоме майно передано ТОВ "Альфа-сервіс" для розміщення майстерень, що здійснюють технічне обслуговування та ремонт автомобілів. При цьому жодних умов щодо можливостей використання орендованого майна для навчально-виховного процесу, вільного доступу студентів чи викладачів до орендованого майна спірний договір оренди не містить.
21. Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що прокурором доведено порушення вимог законодавства під час укладення спірної додаткової угоди до договору оренди, а також порушення інтересів держави (територіальної громади) в особі позивача, що в силу положень частини першої статті 203, частини першої статті 215 ЦК України є підставою для визнання недійсною додаткової угоди про внесення змін до договору оренди майна територіальної громади міста Києва від 01.02.2016 № 547 та, відповідно, для повернення відповідачем-2 орендованого нерухомого майна.
Короткий зміст касаційної скарги
22. 09.12.2025 Солом`янська РДА звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.
23. Касаційне провадження відкрито на підставі пункту 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).
24. Обґрунтовуючи підставу пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України, скаржник зазначає, що суд апеляційної інстанції не врахував висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, наведених у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.06.2018 у справі № 906/164/17 та постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.07.2018 у справі № 906/143/17, від 10.10.2018 у справі № 917/1934/17, від 14.04.2021 у справі № 917/782/20, від 08.11.2022 у справі № 917/1090/21, від 23.01.2024 у справі № 910/4337/23, щодо надання в оренду майна закладів освіти з метою надання послуг, які не можуть бути забезпечені безпосередньо закладами освіти, пов`язаних із забезпеченням освітнього процесу або обслуговуванням учасників освітнього процесу.
25. У судовому засіданні 21.01.2026 представник скаржника підтримала касаційну скаргу.
Короткий зміст відзиву на касаційну скаргу та позиція учасників справи
26. Солом`янська окружна прокуратура міста Києва подала відзив на касаційну скаргу, в якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції - без змін.
27. У судовому засіданні 21.01.2026 прокурор заперечила проти задоволення касаційної скарги.
28. Представник відповідача-2 у судовому засіданні 18.02.2026 зазначив, що погоджується з доводами касаційної скарги, тому підтримує позицію скаржника.
Позиція Верховного Суду
29. Відповідно до частини першої статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог, викладених у касаційній скарзі, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
30. Касаційне провадження за касаційною скаргою у справі відкрито на підставі пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України, за змістом якого підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
31. Предметом касаційного оскарження є постанова суду апеляційної інстанції, якою задоволено позовні вимоги, визнано недійсною спірну додаткову угоду та зобов`язано відповідача повернути НВК за актом приймання-передачі орендоване нерухоме майно.
32. Суд апеляційної інстанції, задовольняючи позовні вимоги, зазначив, що на момент укладення оспорюваної додаткової угоди від 23.03.2020 про внесення змін до договору від 01.02.2016 № 547 шляхом викладення його у новій редакції чинний Закон України "Про освіту" містив положення, якими було імперативно передбачено заборону використання майна державних та комунальних закладів освіти не за освітнім призначенням. Надання в оренду майна закладів освіти, як виняток, передбачалося лише з метою надання послуг, які не можуть бути забезпечені безпосередньо закладами освіти, пов`язаних із забезпеченням освітнього процесу або обслуговуванням учасників освітнього процесу. Водночас додаткова угода від 23.03.2020, якою викладено договір оренди у новій редакції, згідно з якою нерухоме майно передано ТОВ "Альфа-сервіс" для розміщення майстерень, що здійснюють технічне обслуговування та ремонт автомобілів (СТО), не свідчить про дотримання положень частини четвертої статті 80 Закону України "Про освіту" під час його укладення, адже має на меті використання майна не за освітнім призначенням, а з метою здійснення орендарем підприємницької діяльності.
33. Із цих підстав суд апеляційної інстанції дійшов висновку про порушення вимог законодавства під час укладення додаткової угоди до договору оренди, а також порушення інтересів держави (територіальної громади) в особі позивача, що є підставою для задоволення позовних вимог про визнання недійсною додаткової угоди про внесення змін до договору оренди майна територіальної громади міста Києва від 01.02.2016 № 547 та повернення відповідачем-2 орендованого нерухомого майна. 
34. Проаналізувавши висновки, викладені у постановах Верховного Суду, на які посилається скаржник у касаційній скарзі (пункт 24 постанови), колегія суддів з урахуванням висновків Великої Палати Верховного Суду щодо критеріїв подібності правовідносин, викладених у постанові від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19, вважає, що правовідносини не є подібними.
35. Неврахування висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах як підстави для касаційного оскарження має місце тоді, коли суд апеляційної інстанції, посилаючись на норму права, застосував її інакше (не так, в іншій спосіб витлумачив тощо), ніж це зробив Верховний Суд в іншій справі, де мали місце подібні правовідносини. 
36. Крім того, посилання скаржника на неврахування висновку Верховного Суду як на підставу для касаційного оскарження не можуть бути взяті до уваги судом касаційної інстанції, якщо відмінність у судових рішеннях зумовлена не неправильним (різним) застосуванням норми, а неоднаковими фактичними обставинами справ, які мають юридичне значення.
37. У постанові Верховного Суду від 15.06.2018 у справі № 906/164/17, на неврахування якої посилається скаржник у касаційній скарзі, суди встановили, що приміщення Барашівської ЗОШ 
І-III ступенів площею 15,5 кв. м, частина якої була надана в оренду відповідачу згідно з оспорюваним договором, а саме: приміщення снарядної спортивного залу, належить до об`єктів освіти і відповідно до статті 63 Закону України "Про освіту" не може використовуватися не за призначенням, зокрема для надання послуг зв`язку, а може бути передане в оренду виключно для діяльності, пов`язаної з навчально-виховним процесом, та дійшли висновку стосовно того, що невикористання школою спірного приміщення для навчального процесу не надає права передачі цього приміщення в оренду з іншою метою, ніж пов`язаною з навчально-виховним процесом.
38. Подібні висновки щодо застосування статті 63 Закону України "Про освіту" викладено у постанові Верховного Суду від 25.07.2018 у справі № 906/143/17, де суди, встановивши, що нежитлове приміщення загальною площею 19,04 кв. м, яке розташоване в приміщенні Глибочицької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів та було надане в оренду відповідачу згідно з оспорюваним договором, належить до об`єктів освіти і відповідно до статті 63 Закону України "Про освіту" не може використовуватися не за призначенням, зокрема для розміщення обладнання стаціонарного телефонного зв`язку з метою надання послуг зв`язку, а може бути передане в оренду виключно для діяльності, пов`язаної з навчально-виховним процесом, дійшли висновку, що оскаржуваним договором оренди фактично змінено цільове призначення частини приміщення загальноосвітнього закладу та визначено його використання для здійснення господарської (підприємницької) діяльності орендарем. При цьому Верховний Суд також зазначив, що невикористання загальноосвітньою школою спірного приміщення для навчального процесу не надає права передачі цього приміщення в оренду з іншою метою, ніж пов`язаною з навчально-виховним процесом.
39. У постанові від 10.10.2018 у справі № 917/1934/17 з огляду на встановлені судом першої інстанції обставини про те, що нежитлове приміщення площею 47,4 кв. м за адресою: вул. Європейська, 9, м. Полтава, яке знаходиться на балансі ДНЗ "Електрорадіотехнічний ліцей" м. Полтави та яке було надано в оренду відповідачу згідно з оспорюваним договором, належить до об`єктів освіти і відповідно до статті 63 Закону України "Про освіту" не може використовуватися не за призначенням, зокрема, для торгівлі продовольчими товарами, а може бути передане в оренду виключно для діяльності, пов`язаної з навчально-виховним процесом, Верховний Суд погодився з висновком суду першої інстанції, що невикористання спірного приміщення для навчального процесу не надає права передачі цього приміщення в оренду з іншою метою, ніж пов`язаною з навчально-виховним процесом, а прокурором доведено наявність підстав для визнання договору недійсним в силу приписів частини першої статті 203 ЦК України, як такого, що суперечить вимогам статті 63 Закону України "Про освіту".
40. Верховний Суд у постанові від 14.04.2021 у справі № 917/782/20, скасовуючи оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій, дійшов висновку, що спірний договір суборенди приміщення укладений з порушенням вимог частини п`ятої статті 63 Закону України "Про освіту", пункту 3.19 Державних санітарних правил і норм влаштування, утримання загальноосвітніх навчальних закладів та організації навчально-виховного процесу ДСанПіН 5.5.2.008-01, затверджених постановою Головного державного санітарного лікаря України від 14.08.2001 № 63, підпункту 2 пункту 8 постанови Кабінету Міністрів України від 27.08.2010 № 796 "Про затвердження переліку платних послуг, які можуть надаватися навчальними закладами, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної і комунальної форми власності", у зв`язку з чим підлягає визнанню недійсним за приписами статей 203, 215 ЦК України як такий, що суперечить актам цивільного законодавства.
41. У постанові Верховного Суду від 08.11.2022 № 917/1090/21, на неврахування якої посилається скаржник у касаційній скарзі, викладено висновки про те, що Закон України "Про освіту" містить положення, якими імперативно передбачено заборону використання майна державних та комунальних закладів освіти не за освітнім призначенням. Надання в оренду майна закладів освіти, як виняток, передбачається лише з метою надання послуг, які не можуть бути забезпечені безпосередньо закладами освіти, пов`язаних із забезпеченням освітнього процесу або обслуговуванням учасників освітнього процесу. У цій справі суди вирішили, що передача в оренду ФОП Зєлєнцовій Є.В. житлових приміщень студентського гуртожитку для надання перукарських та масажних послуг має виключно комерційне спрямування і погіршує соціально-побутові умови осіб, які навчаються в Полтавському ФКТБ, зокрема, порушує їх право на забезпечення державними гарантіями щодо безоплатного проживання у гуртожитку. Тому оспорюваний Прокурором Договір оренди визнано таким, що укладений із порушенням положень, зокрема, частини 4 статті 80 Закону України "Про освіту", що є умовою для визнання його недійсним на підставі статей 203, 215 ЦК України, а відтак і для зобов`язання Відповідача-1 повернути орендоване приміщення.
42. Водночас, аналіз висновків, викладених у вказаних постановах Верховного Суду щодо застосування як статті 63 Закону України №1060-ХІІ від 23.05.1991 "Про освіту", так і частини 4 статті 80 Закону України "Про освіту" від 05.09.2017 № 2145-VIII, не свідчить про невідповідність висновків суду апеляційної інстанції, що є предметом касаційного оскарження, правовим позиціям, викладеним у наведених скаржником постановах Верховного Суду, з огляду на те, що судові рішення у вказаних справах прийнято з огляду на різні фактичних обставини у відповідних справах, за інших поданих сторонами й оцінених судами доказів, у залежності від яких (обставин і доказів) прийнято відповідні судові рішення.
43. Крім того, колегія судді вважає необґрунтованим посилання скаржника на неврахування висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 23.01.2024 у справі № 910/4337/23, оскільки суд касаційної інстанції не формулював висновків у вказаній справі та закрив касаційне провадження за касаційною скаргою заступника керівника Київської міської прокуратури на рішення Господарського суду міста Києва від 29.06.2023 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.11.2023 на підставі пункту 5 частини 1 статті 296 ГПК України.
44. Відповідно до пункту 5 частини першої статті 296 ГПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постановах Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.
45. Враховуючи викладене, доводи скаржника про неврахування висновків Верховного Суду не підтвердилися. За таких обставин касаційне провадження за касаційною скаргою скаржника підлягає закриттю відповідно до пункту 5 частини 1 статті 296 ГПК України.
46. У зв`язку з тим, що Верховний Суд дійшов висновку про закриття касаційного провадження відповідно до приписів статті 296 ГПК України, судові витрати за розгляд касаційної скарги покладаються на скаржника та поверненню відповідно до пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" не підлягають.
Керуючись статтями 234, 235, 240, 296 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Касаційне провадження за касаційною скаргою Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації на постанову Північного апеляційного господарського суду від 12.11.2025 у справі № 910/2232/25 закрити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Суддя Є. В. Краснов
Суддя Г. М. Мачульський
Суддя Л. І. Рогач