УХВАЛА

01 квітня 2026 року 
м. Київ
справа № 320/19524/24
адміністративне провадження № К/990/11439/26 
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Уханенка С.А. перевірив касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на рішення Київського окружного адміністративного суду від 22 липня 2025 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 січня 2026 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, за участі третьої особи – Державного підприємства «Гарантований покупець», про скасування постанов в частині,
В С Т А Н О В И В:
У травні 2024 року Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» (далі – ПАТ «НЕК «Укренерго») звернулося до суду з адміністративним позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі – НКРЕКП), в якому просило скасувати постанови відповідача:
- від 09 вересня 2022 року № 1117 «Про затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої державному підприємству «ГАРАНТОВАНИЙ ПОКУПЕЦЬ»: 
у січні-травні, липні, жовтні 2021 року та у лютому-червні 2022 року» в частині затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП «ГАРАНТОВАНИЙ ПОКУПЕЦЬ»:
у березні 2022 року (із змінами, внесеними згідно з постановами НКРЕКП від 28 лютого 2023 року № 388, від 08 серпня 2023 року № 1472);
у квітні 2022 року (із змінами, внесеними згідно з постановою НКРЕКП від 22 березня 2023 року № 521);
у травні 2022 року (із змінами, внесеними згідно з постановою НКРЕКП від 04 квітня 2023 року № 626);
у червні 2022 року (із змінами, внесеними згідно з постановою НКРЕКП від 04 квітня 2023 року № 626);
- від 20 вересня 2022 року № 1190 «Про затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП «ГАРАНТОВАНИЙ ПОКУПЕЦЬ» у липні 2022 року» (із змінами, внесеними згідно з постановою НКРЕКП від 11 квітня 2023 року № 671 );
- від 14 березня 2023 року № 473 «Про затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП «ГАРАНТОВАНИЙ ПОКУПЕЦЬ» у серпні 2022 року».
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 22 липня 2025 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 січня 2026 року, в позові відмовлено.
Справу розглянуто судами за правилами загального позовного провадження.
13 лютого 2026 року ПАТ «НЕК «Укренерго» через підсистему «Електронний суд» надіслало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Київського окружного адміністративного суду від 22 липня 2025 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 січня 2026 року.
Ухвалою Верховного Суду від 09 березня 2026 року касаційну скаргу повернуто скаржникові. 
12 березня 2026 року ПАТ «НЕК «Укренерго» через підсистему «Електронний суд» повторно надіслало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Київського окружного адміністративного суду від 22 липня 2025 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 січня 2026 року.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами.
Вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановлено статтею 330 КАС України, відповідно до пункту 4 частини другої якої у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Оскаржуючи судові рішення, скаржник посилається на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України та вказує про незастосування судами першої та апеляційної інстанцій висновків Верховного Суду, сформованих у господарських справах: № 910/19641/23 (щодо застосування постанови НКРЕКП від 19 квітня 2024 року № 759 у неправильному часовому контексті); № 908/1162/23 (щодо заборони здійснення господарської діяльності на тимчасово окупованій території застосовується з моменту фактичної окупації, що є загальновідомим фактом і не потребує окремого доказування); № 910/9680/23 (щодо нікчемності правочинів, стороною якого є суб`єкт господарювання, місцезнаходженням (місцем проживання) якого є тимчасово окупована територія); висновків Верховного Суду, висловлених у цивільній справі № 233/2021/19 (щодо визначення критерії подібності правовідносин) та висновків Великої Палати Верховного Суду у справі № 11-228сап21 щодо притягнення судді до дисциплінарної відповідальності (щодо належного мотивування судового рішення). 
Разом з цим скаржник посилається на 3 частини четвертої статті 328 КАС України та вказує про відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування: статті 3, 17 Закону України «Про НКРЕКП»; статті 77 Закону України «Про ринок електричної енергії» у контексті: обов`язковості виконання розпоряджень НКРЕКП суб`єктами ринку електричної енергії; правових наслідків виконання таких розпоряджень; можливості кваліфікації дій суб`єкта ринку, який виконує розпорядження НКРЕКП, як «добровільних»; меж дискреційних повноважень НКРЕКП при затвердженні вартості послуг у межах виконання спеціальних обов`язків.
Насамкінець скаржник посилається на пункт 1 частини другої статті 353 КАС України.
Перевіривши викладені доводи, Верховний Суд звертає увагу скаржника, що ухвалою Верховного Суду від 09 березня 2026 року, якою його первісну касаційну скаргу повернуто на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України, була вже надана оцінка Судом щодо викладеної заявником підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 3 частини четвертої статті 328 КАС України та пункту 4 частини четвертої статті 328 КАС України у взаємозв`язку з пунктом 1 частини другої статті 353 КАС України.
Так, суд касаційної інстанції в ухвалі від 09 березня 2026 року відхилив посилання скаржника на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України та наголосив, що аргументи заявника в частині обґрунтування цієї підстави зводяться до наведення окремих цитат з указаних постанов Верховного Суду без конкретизації норми щодо якої такий висновок сформовано та без належної аргументації чому ці висновки підлягають застосуванню до спірних правовідносин, з урахуванням особливостей цієї справи, тобто скаржник не обґрунтував подібність правовідносин у цій справі та у справах, на які він посилається.
Також Верховний Суд наголошує, що посилання на постанову НКРЕКП №759 не є тотожним зазначенню норми права, щодо якої Верховний Суд сформував висновок стосовно її застосування у подібних правовідносинах. 
Верховний Суд також відхилив посилання скаржника і на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС, позаяк указавши норми, що потребують, на думку заявника, висновку Верховного Суду, заявник не виклав ці аргументи у взаємозв`язку з обставинами цієї справи та не розкрив їхнього неправильного застосування судом апеляційної інстанції.
Насамкінець суд касаційної інстанції відхилив посилання скаржника і на пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України у взаємозв`язку з пунктом 1 частини другої статті 353 КАС України, вказавши, що оскарження судових рішень на підставі приписів пункту 1 частини другої статті 353 КАС України можливе за умови належного обґрунтування підстав касаційного оскарження відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України, проте перевіркою Верховним Судом змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не були викладені передбачені частиною четвертою статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.
Однак, подаючи повторно касаційну скаргу з тих же підстав та, відповідно до відомостей з КП «ДСС», з подібним її обґрунтуванням, виснується, що скаржник проігнорував викладені Верховним Судом в ухвалі від 09 березня 2026 року причини повернення первісної касаційної скарги, що свідчить про формальний підхід до оформлення вже цієї касаційної скарги, що своєю чергою свідчить про недоведеність заявником наявності підстав для відкриття касаційного провадження, визначених пунктами 1, 3 частини четвертої статті 328 КАС України та пункту 4 частини четвертої статті 328 КАС України у взаємозв`язку з пунктом 1 частини другої статті 353 КАС України.
Отже, Верховний Суд відхиляє посилання скаржника на пункти 1, 3 частини четвертої статті 328 КАС України та пункту 4 частини четвертої статті 328 КАС України у взаємозв`язку з пунктом 1 частини другої статті 353 КАС України.
Відтак, скаржником не викладені передбачені статтею 328 КАС України підстави, за яких оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій можуть бути переглянуті судом касаційної інстанції на підставі пунктів 1, 3 частини четвертої статті 328 КАС України та пункту 4 частини четвертої статті 328 КАС України у взаємозв`язку з пунктом 1 частини другої статті 353 КАС України, тому касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.
Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України,
У Х В А Л И В:
1. Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на рішення Київського окружного адміністративного суду від 22 липня 2025 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 січня 2026 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, за участі третьої особи – Державного підприємства «Гарантований покупець», про скасування постанов в частині - повернути особі, яка її подала.
2. Копію ухвали направити заявнику та іншим учасникам справи за допомогою підсистеми ЄСІТС “Електронний кабінет” (у разі його відсутності – засобами поштового зв`язку), а касаційну скаргу та додані до неї матеріали – у спосіб їхнього надсилання до суду адресатом.
3. Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає. 

Суддя	С.А. Уханенко