УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2026 року
м. Київ

справа №946/6168/23
провадження № 51-1233ск24

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:
головуючої ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17 жовтня 2023 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 24 січня 2024 року,
установив:
Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області вироком від 17 жовтня 2023 року ОСОБА_4 визнав винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 185 Кримінального Кодексу України (далі - КК), та призначив йому покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 6 місяців.
Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.
Одеський апеляційний суд ухвалою від 24 січня 2024 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 залишив без задоволення, а вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17 жовтня 2023 року - без зміни.
Верховний Суд ухвалою від 08 травня 2024 року повернув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на зазначені судові рішення у зв`язку з неусуненням недоліків касаційної скарги.
27 лютого 2026 року засуджений ОСОБА_4 звернувся до Суду з касаційною скаргою, порушивши питання про поновлення строку касаційного оскарження, в якій просить переглянути зазначені вище судові рішення стосовно нього.
Перевіривши доводи клопотання про поновлення процесуального строку, Суд дійшов висновку, що у його задоволенні необхідно відмовити, а касаційну скаргу повернути особі, яка її подала.
Відповідно до вимог частини другої статті 426 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Правило дотримання тримісячного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності. Це правило надає особі, наділеній правом касаційного оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати касаційну скаргу, для чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції, і визначає період, який є достатньо тривалим для прийняття учасником провадження виваженого і обґрунтованого рішення щодо звернення із касаційною скаргою та її написання, після закінчення якого контрольна функція Суду не здійснюється.
Як вбачається з матеріалів провадження за скаргою, засуджений ОСОБА_4 скористався правом на подачу касаційної скарги в межах строку касаційного оскарження, його касаційна скарга ухвалою Суду від 07 березня 2024 року була залишена без руху та в подальшому ухвалою від 08 травня 2024 року повернута у зв`язку з неусуненням недоліків касаційної скарги.
Засуджений ОСОБА_4 , повторно звернувся з касаційною скаргою на зазначені судові рішення стосовно нього 27 лютого 2026 року, тобто через 2 роки, при цьому жодного обґрунтування причин пропуску строку касаційного оскарження у касаційній скарзі не наводить.
За частиною першою статті 117 КПК пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду. При тому, що стаття 117 КПК містить норму щодо поновлення пропущеного строку, це можливо лише в разі наявності поважних причин його пропуску.
Ця норма процесуального закону узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), у рішенні від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03, пункт 41), ЄСПЛ зробив висновок про те, що питання про поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан потрібного їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).
За усталеною практикою Верховного Суду під поважними причинами необхідно розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, які унеможливлювали своєчасне звернення до суду у строк, визначений законом. При вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на касаційне оскарження, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) в межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини.
При вирішенні питання про поновлення процесуального строку Суд виходить із того, що тримісячний строк для подання касаційної скарги є досить тривалим і достатнім для реалізації права на касаційне оскарження судових рішень, а особа, яка бажає подати касаційну скаргу, має діяти сумлінно для того, щоб належно реалізувати своє право. 
Засудженим не вказано прийнятних аргументів на підтвердження поважних причин, через які він не мав об`єктивної можливості подати касаційну скаргу протягом установленого законом на касаційне оскарження строку. 
За таких обставин, відповідно до вимог пункту третього частини третьої статті 429 КПК, Суд уважає, що касаційну скаргу необхідно повернути засудженому ОСОБА_4 , оскільки вона подана після закінчення строку на касаційне оскарження та відсутні підстави для його поновлення.
Керуючись пунктом третім частини третьої статті 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
У задоволенні клопотання засудженого  ОСОБА_4 про поновлення строку касаційного оскарження вироку Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17 жовтня 2023 року та ухвали Одеського апеляційного суду від 24 січня 2024 рокувідмовити.
Касаційну скаргу засудженого  ОСОБА_4 на вказані судові рішення разом з усіма доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3