УХВАЛА
17 березня 2026 року 
м. Київ
справа № 756/5637/21
провадження № 61-3269ск26
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Синельникова Є. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Якименко Микола Миколайович, на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 02 червня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду 
від 28 січня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини,
ВСТАНОВИВ:
У квітні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, у якому просила: визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із матір`ю ОСОБА_2 .
Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 02 червня 2025 року позов задоволено. Визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_2 . Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 грн.
Постановою Київського апеляційного суду від 28 січня 2026 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Якименка М. М. залишено без задоволення. Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 02 червня 2025 року залишено без змін. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу під час розгляду справи судом апеляційної інстанції у розмірі 20 000 грн.
12 березня 2026 року ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Якименко М. М., через підсистему «Електронний суд» звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить: скасувати рішення Оболонського районного суду міста Києва від 02 червня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду 
від 28 січня 2026 року, ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову  ОСОБА_2 , а також скасувати постанову Київського апеляційного суду 
від 28 січня 2026 року в частині стягнення витрат на правничу допомогу та постановити нове судове рішення, яким зменшити розмір таких витрат до 500 грн.
Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та не може бути вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 Цивільного процесуального кодексу України до касаційної скарги заявником не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених законом порядку і розмірі.
Сплата судового збору, як одна з умов доступу до суду, не суперечить суті права на судовий захист, гарантованого частиною першою статті 55 Конституції України.
Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. 
Згідно зі статтею 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги, яка подана фізичною особою, справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги від розміру оспорюваної суми, але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за позовними заявами майнового характеру, а у справах, в яких предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав (крім права власності на майно), відшкодування шкоди здоров`ю (крім моральної шкоди), не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
Відповідно до підпункту 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Частиною третьою статті 4 Закону України «Про судовий збір» врегульовано, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру судового збору.
ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом у 2021 році та заявляла одну позовну вимогу немайнового характеру (визначення місця проживання дитини).
Станом на 01 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був встановлений у розмірі 2 270,00 грн (0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 908,00 грн).
Отже,  ОСОБА_1 необхідно сплатити судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 1 452,80 грн (908,00 грн*200%*0,8).
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у 
м. Києві/Печерс. р-н/22030102, код ЄДРПОУ: 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, номер рахунку отримувача (стандарт ІВАN): UA288999980313151207000026007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055»).
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно надати суду документ, що підтверджує його сплату.
Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Враховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліку. 
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Якименко Микола Миколайович, на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 02 червня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду 
від 28 січня 2026 року залишити без руху.
Надати для усунення зазначеного вище недоліку касаційної скарги строк 
до 30 березня 2026 року, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настають наслідки, передбачені процесуальним законом, зокрема повернення касаційної скарги.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Синельников