ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

01 квітня 2026 року
м. Київ

справа № 676/1639/24
провадження № 61-12563св25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Луспеника Д. Д.,
суддів: Гулейкова І.Ю., Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., Черняк Ю. В., 

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,
заінтересовані особи: Міністерство оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
особа, яка подала апеляційну скаргу, - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 21 серпня 2025 року,постановлену у складі колегії суддів: Янчук Т. О., Грох Л. М., Ярмолюка О. І.,

ВСТАНОВИВ: 

Описова частина

Короткий зміст заяви

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Заява ОСОБА_1 мотивована тим, що 03 жовтня 1993 року між нею та ОСОБА_3 зареєстрований шлюб, який розірваний рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 04 жовтня 2021 року у справі № 676/1599/21.
ІНФОРМАЦІЯ_2 під час захисту Батьківщини загинув її чоловік сержант ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який був мобілізований до Збройних Сил України 28 лютого 2022 року і проходив службу у Військовій частині НОМЕР_1 .
Вказувала на те, що 01 червня 2023 року вона звернулась до ІНФОРМАЦІЯ_4 із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю ОСОБА_3 , однак 12 червня 2023 року їй відмовлено у виплаті, оскільки шлюб її та ОСОБА_3 розірваний рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 04 жовтня 2021 року.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 лютого 2024 року у справі № 560/21326/23 визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо направлення заяви, з доданими ОСОБА_1 документами, про призначення та виплату їй одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця ОСОБА_3 , належному суб`єкту прийняття відповідного рішення, - ІНФОРМАЦІЯ_5 , та зобов`язано направити заяву ОСОБА_1 , з доданими документами про призначення та виплату їй одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця ОСОБА_3 , належному суб`єкту - ІНФОРМАЦІЯ_5 , для подальшого направлення до Міністерства оборони України.
Зазначала, що вона та ОСОБА_3 після розірвання шлюбу 04 жовтня 2021 року в судовому порядку продовжували підтримувати фактичні шлюбні відносини та ведення спільного господарства, проживали однією сім`єю як чоловік та жінка за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно з довідкою Виконавчого комітету Жванецької сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області від 10 квітня 2023 року ОСОБА_3 до дня смерті та на день смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , за якою вона також була зареєстрована і проживала.
Вказувала на те, що вони вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, займалися благоустроє
м будинку: ставили паркан, робили ремонт, купували меблі та інші предмети домашнього побуту і вжитку, про що свідчать перерахування грошових коштів ОСОБА_3 на банківську карту ОСОБА_1 у період з квітня 2022 року до березня 2023 року та обмін повідомленнями у месенджері «Viber». Під час проходження ОСОБА_3 військової служби вона купувала йому військову форму, надсилала посилки та приїздила навідувати його в м. Київ. У Картці соціально-психологічних, демографічних даних військовослужбовця ОСОБА_3 вона зазначенайого дружиною.
Крім того, сповіщення сім`ї № 31 від 26 серпня 2022 року про загибель направлено їй та перерахунок коштів на поховання у розмірі 11 448,00 грн, здійснений військовою частиною, також їй, оскільки вона займалась похованням чоловіка та як його дружина, отримала його посмертні нагороди.

З урахуванням зазначеного, ОСОБА_1 просила суд встановити факт проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу її та ОСОБА_3 , який загинув під час захисту Батьківщини у смт Чаплине Сінельниківського району Дніпропетровської області ІНФОРМАЦІЯ_2 , до дня смерті загиблого.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 24 жовтня 2024 року у складі судді Семенюк В. В. заяву ОСОБА_1 задоволено.
Встановлено факт проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , який помер (загинув при захисті Батьківщини) у селищі міського типу Чаплине Синельниківського району Дніпропетровської області ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що заявниця довела належними та допустимими доказами факт її проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без шлюбу зі ОСОБА_3 , який помер (загинув при захисті Батьківщини) у селищі міського типу Чаплине Синельниківського району Дніпропетровської області ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_2 , яка не брала участі у справі, подала апеляційну скаргу.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 18 липня 2025 року поновлено ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 24 жовтня 2024 року та відкрито апеляційне провадження у справі.
Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 21 серпня 2025 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 24 жовтня 2024 року за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_6 , про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, закрито.

Закриваючи апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , апеляційний суд виходив із того, що оскарженим рішенням суду першої інстанції не вирішувались питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_2 .

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У жовтні 2025 року ОСОБА_2 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просила скасувати ухвалу апеляційного суду, справу направити до апеляційного суду для продовження розгляду.

Касаційна скарга ОСОБА_2 мотивована тим, що апеляційний суд дійшов помилкового висновку про закриття апеляційного провадження за її апеляційною скаргою.
Посилаючись на те, що рішенням суду першої інстанції не вирішувались питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, апеляційний суд керувався положеннями Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у редакції чинній на час звернення заявниці до суду із заявою про встановлення юридичного факту, а не на час загибелі військовослужбовця ОСОБА_3 .

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У грудні 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Томашевська О. А. подала відзив на касаційну скаргу, в якому просила відмовити у задоволенні касаційної скарги та залишити судове рішення апеляційного суду без змін як таке, що ухвалене з додержанням норм процесуального права.

Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 09 жовтня 2025 року для розгляду справи визначено такий склад колегії: суддя-доповідач - Коломієць Г. В. та судді, які входять до складу колегії: Гулько Б. І. Луспеник Д. Д.

Ухвалою Верховного Суду від 13 жовтня 2025 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків касаційної скарги.

Розпорядженням заступника керівника Апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного цивільного суду від 12 листопада 2025 року призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями.

Системою автоматизованого розподілу справ (протокол повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 листопада 2025 року) визначено суддю-доповідача - Коломієць Г. В. та суддів, які входять до складу колегії: Луспеника Д. Д., Черняк Ю. В.

Ухвалою Верховного Суду від 13 листопада 2025 року відкрито касаційне провадження, витребувано матеріали справи із суду першої інстанції.

У грудні 2025 року до Верховного Суду надійшли матеріали справи.

Ухвалою Верховного Суду від 04 березня 2026 року справу призначено до розгляду.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судове рішення апеляційного суду ухвалене з додержанням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Статтею 129 Конституції України визначено, що однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду.
Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

За приписами частин першої, другої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з частинами першою, третьою статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково. Після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі, але суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, така особа користується процесуальними правами і несе процесуальні обов`язки учасника справи.

Отже, законодавець визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків. На відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

Тобто особи, які не брали участі у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку лише ті судові рішення, які безпосередньо встановлюють, змінюють або припиняють їх права та/або обов`язки, або породжують для них правові наслідки.

Необхідною умовою для набуття особою, яка не брала участі у справі, права на апеляційне оскарження судового рішення є вирішення цим судовим актом питання щодо її прав, свобод, інтересів та (або) обов`язків.

Питання про те, чи вирішено судовим рішенням питання щодо прав, свобод, інтересів та (або) обов`язків особи, яка не брала участі у справі, має вирішуватися з урахуванням конкретних обставин справи та змісту судового рішення.

Аналогічних за змістом висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 04 вересня 2025 року у справі № 2-о-29/11 (провадження № 61-11138св24).

Пунктом 3 частини першої статті 362 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Про закриття апеляційного провадження суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в касаційному порядку (частина друга статті 362 ЦПК України).

Системний аналіз наведених процесуальних норм права дає підстави для висновку, що суд апеляційної інстанції в межах відкритого апеляційного провадження має процесуальну можливість зробити висновок щодо вирішення чи невирішення судом першої інстанції питань про права та інтереси особи, яка не брала участі в розгляді справи судом першої інстанції та подала апеляційну скаргу. Водночас якщо обставини про вирішення судом першої інстанції питання про права, інтереси та свободи особи, яка не була залучена до участі у справі, не були підтверджені, апеляційне провадження підлягає закриттю, а рішення суду першої інстанції не має переглядатися по суті.

Подібні висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 17 лютого 2020 року у справі № 668/17285/13-ц (провадження № 61-41547сво18).

Звертаючись до апеляційного суду з апеляційною скаргою на рішення місцевого суду, ОСОБА_2 вказувала, що вона є дочкою ОСОБА_3 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 , та спадкоємцем першої черги, а тому оскаржуваним рішенням місцевого суду, яким встановлено факт проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без шлюбу ОСОБА_1 та її батька, порушуються її спадкові права.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Згідно із статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

За статтею 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (стаття 1264 ЦК України).
Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу (частина друга статті 1258 ЦК України).

У справі, яка переглядається, установлено, що ОСОБА_2 є спадкоємцем першої черги після смерті її батька ОСОБА_3 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому судовим рішенням, яким встановлено факт проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , спадкові права ОСОБА_2 не порушено.

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту її проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без шлюбу з ОСОБА_3 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою призначення та отримання нею одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (тут і далі в редакції станом на 24 серпня 2022 року) визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.

Відповідно до статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Одноразова грошова допомога у зв`язку зі смертю військовослужбовця призначається і виплачується фізичним особам, які мають право на її отримання.

За такого правового регулювання можна зробити висновок, що в таких справах спір може виникнути лише між суб`єктами отримання одноразової грошової допомоги, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , є повнолітньою дочкою загиблого військовослужбовця ОСОБА_3 .

Згідно з частиною другою статті 3 СК України дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Відповідно до сімейного законодавства України повнолітні діти (особи старше 18 років) не вважаються членами сім`ї своїх батьків, вони втрачають правовий статус «дитина».

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком апеляційного суду про те, що рішенням суду першої інстанції не порушувались права, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_2 як особи, що не брала участі у розгляді справи, а тому суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 у цій справі.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про недотримання апеляційним судом норм процесуального права.

Посилання апеляційного суду на редакцію Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яка була чинною на час звернення заявниці до суду із заявою про встановлення юридичного факту, а не на час загибелі військовослужбовця ОСОБА_3 , не є підставою для скасування судового рішення, оскільки не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (частина друга статті 410 ЦПК України).

Наявність обставин, за яких відповідно до частини першої статті 411 ЦПК України судове рішення підлягає обов`язковому скасуванню, касаційним судом не встановлено.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а ухвалу апеляційного суду - без змін.

З огляду на те, що касаційна скарга залишається без задоволення, то відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України в такому разі розподіл судових витрат не проводиться.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 21 серпня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник 

Судді: І. Ю. Гулейков

Г. В. Коломієць

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк