УХВАЛА

05 березня 2026 року
м. Київ

справа № 522/12029/20
провадження № 61-2585ск26

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю.,
Тітова М. Ю.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Лісовська Маріанна Миколаївна, на рішення Приморського районного суду
м. Одеси від 15 вересня 2022 року та постанову Одеського апеляційного суду від 16 липня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа - Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про визнання договору недійсним та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

11 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом, у якому просила: 

визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 09 січня 2020 року, який укладений між ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (з однієї сторони) та ОСОБА_2 (з другої сторони), в частині покупця; 

визнати ОСОБА_1 покупцем за договором купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 09 січня 2020 року, який укладений між ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (з однієї сторони) та ОСОБА_2 (з другої сторони); 

визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 ; 

стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 200 000,00 грн.

15 вересня 2022 року Приморський районний суд м. Одеси ухвалив рішення, яким відмовив ОСОБА_1 у задоволенні позову.

Не погодившись з вказаним рішенням, позивачка звернулась з апеляційною скаргою на нього.

Одеський апеляційний суд своєю постановою від 16 липня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 вересня 2022 - без змін.

01 березня 2026 року ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Лісовську М. М. подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 вересня 2022 року та постанову Одеського апеляційного суду від 16 липня 2024 року. 
У касаційній скарзі заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, яке мотивоване тим, що:
постанова Одеського апеляційного суду ухвалена 16 липня 2024 року без участі представника позивачки;
в апеляційній інстанції інтереси ОСОБА_1 на етапі написання та подання апеляційної скарги представляла адвокат Лісовська М. М., а на етапі супроводу справи в апеляційній інстанції - адвокат Рижих В. В.; 
про ухвалення оскаржуваної постанови ОСОБА_1 стало відомо після звернення 25 вересня 2025 року до адвоката Лісовської М. М., оскільки адвокат Рижих В. В. на зв`язок не виходила та про результати розгляду справи не повідомила;
з оскаржуваною постановою та матеріалами цієї справи адвокат Лісовська М. М. ознайомилась 05 січня 2026 року. 
Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (частина перша статті 127 ЦПК України).
Згідно з частинами першою, другою, третьою статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
Відповідно до частини третьої статті 394 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у разі, якщо касаційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання касаційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на касаційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.
Тлумачення наведених положень процесуального закону дає підстави для висновку, що у разі пропуску строку на касаційне оскарження у межах одного року, він може бути поновлений за наявності відповідного клопотання учасника справи та за умови доведеності наявності поважних причин такого пропуску. Зі спливом річного строку - особа втрачає право на касаційне оскарження безвідносно до поважності причин його пропуску, оскільки такий строк є присічним, за виключенням випадків, передбачених у частині третій статті 394 ЦПК України. Тож, при поданні касаційної скарги після спливу одного року з дня складання повного тексту оскаржуваного судового рішення, такий строк може бути поновлений лише при доведеності існування виключних обставин, визначених у пунктах 1, 2 частини третьої статті 394 ЦПК України.
Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, від 21 грудня 2010 року).
У статті 44 ЦПК України закріплено обов`язок особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 вересня 2024 року у справі № 490/9587/18 (провадження № 14-29цс24) зроблено висновок, що «особа, не повідомлена про розгляд справи (пункт 1 частини другої статті 358 цього Кодексу), - це особа, яку не сповістили про наявність судового провадження у справі і яка відповідно не знала / не могла знати про розгляд справи. … Разом з тим слід відмітити, що позивач (заявник, третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору) із великим ступенем зацікавленості повинен проявляти інтерес про хід розгляду судом ініційованої ним справи або відповідного судового провадження. У разі відсутності обставин непереборної сили ігнорування позивачем (заявником) протягом тривалого періоду часу провадження, відкритого за його позовною заявою (заявою, скаргою), свідчить про недобросовісну поведінку та порушення основоположних засад цивільного процесу».
Встановлено, що повний текст постанови Одеського апеляційного суду від
16 липня 2024 року у цій справі складений 17 липня 2024 року.
Забезпечено надання загального доступу до вказаної постанови в Єдиному державному реєстрі судових рішень (далі - ЄДРСР) - 23 липня 2024 року.
Річний строк, який відповідно до положень частини третьої статті 394 ЦПК України обраховується від дня складання повного тексту оскаржуваної постанови, сплинув 17 липня 2025 року. Касаційна скарга ОСОБА_1 сформована в системі «Електронний суд» 01 березня 2026 року, тобто більше ніж через рік з дня складання повного тексту оскаржуваного судового рішення.
ОСОБА_1 є позивачкою у цій справі та знала про її розгляд.
Наведені ОСОБА_1 обставини щодо пропуску строку на касаційне оскарження не свідчать про наявність виключних підстав, визначених у пунктах 1, 2 частини третьої статті 394 ЦПК України, які б дозволяли дослідити наявність поважних причин такого пропуску за скаргою, поданою після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення апеляційного суду.
Відповідно до частини третьої статті 394 ЦПК України сплив річного строку з дня складення повного тексту судового рішення є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження незалежно від причин пропуску строку на касаційне оскарження.
У відповідності до частини четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
При таких обставинах заявниця мала зважати на строк касаційного оскарження судових рішень та наслідки його недотримання.
Приймаючи до уваги викладене, оскільки касаційна скарга подана ОСОБА_1 після спливу одного року з дня складення повного тексту постанови Одеського апеляційного суду від 16 липня 2024 року, а виключні підстави, визначені у пунктах 1, 2 частини третьої статті 394 ЦПК України, відсутні, у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Керуючись статтею 260, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Лісовська Маріанна Миколаївна, на рішення Приморського районного суду
м. Одеси від 15 вересня 2022 року та постанову Одеського апеляційного суду від 16 липня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про визнання договору недійсним та визнання права власності.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Коротенко

А. Ю. Зайцев

М. Ю. Тітов