УХВАЛА

23 березня 2026 року
м. Київ

справа № 757/25229/25
провадження № 61-3504ск26
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., розглянувши касаційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України
на рішення Печерського районного суду міста Києва від 06 жовтня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 05 березня 2026 року в справі 
за позовомОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про відшкодування моральної шкоди,
встановив:
В травні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з Міністерства внутрішніх справ України (далі - МВС України) 
на його користь відшкодування заподіяної моральної шкоди у розмірі 
802 800, 00 грн. Обґрунтовуючи вимоги, зазначав, що рішенням Київського окружного адміністративного суду по справі №320/24061/23 задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до МВС України про визнання протиправних дій та зобов`язання вчинити дії, визнано протиправними 
дії МВС України щодо повернення без розгляду документів ОСОБА_1 
про призначення одноразової грошової допомоги та зобов`язано МВС України повторно розглянути документи ОСОБА_1 про призначення одноразової грошової допомоги з прийняттям відповідного рішення у відповідності до вимог п. 9 Порядку №850, з урахуванням висновків суду викладених у мотивувальній частині цього рішення.
Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 06 жовтня 2025 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 05 березня 2026 року, позов задоволено частково.
Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 5 000, 00 грн.
В іншій частині вимог - відмовлено.
17 березня 2026 року представник заявника МВС України - Отрода Т. Ю. через підсистему «Електронний суд» надіслала до Верховного Суду касаційну скаргу 
на заочне Печерського районного суду міста Києва від 06 жовтня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 05 березня 2026 року у вказаній справі.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята 
статті 19 ЦПК України).
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» встановлено, що з 01 січня 2026 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 3 328, 00 грн.
Ціна позову в цій справі становить 802 800, 00 грн, що станом на 01 січня 2026 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 328, 00 грн * 250 = 832 000, 00 грн).
Представник заявника посилається на підпункт «б» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України та зазначає, що приписи ЦПК України не передбачають можливості суб`єкту владних повноважень спростувати обставини, встановлені оскарженими судовими рішеннями, при розгляді іншої справи чи звернутись 
до суду із позовною заявою.
Верховний Суд дійшов переконання, що МВС України не зазначило у чому конкретно полягає неможливість спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи.
Заявник не довів, що він був позбавлений можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи, оскільки наведені доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з висновком судів попередніх інстанцій, що саме по собі не свідчить про існування підстави, визначеної підпунктом «б» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. 
Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої 
статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення в справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму 
для працездатних осіб, підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга 
та додані до неї матеріали не містять.
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Оскільки оскаржувані заявником судові рішення ухвалено в справі 
з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів 
прожиткового мінімуму для працездатних осіб, і вони не підлягають касаційному оскарженню, тому у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
Верховним Судом взято до уваги, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої 
статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд 
у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
ухвалив:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Міністерства внутрішніх справ України на рішення Печерського районного суду міста Києва 
від 06 жовтня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду 
від 05 березня 2026 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про відшкодування моральної шкоди відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: М. Ю. Тітов

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко