УХВАЛА
06 березня 2026 року
м. Київ

справа № 612/702/25
провадження № 61-2777ск26 

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 15 січня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Національного антикорупційного бюро України, треті особи: Президент України, Офіс Президента України, Департамент з питань звернень громадян, про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, 
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2025 року ОСОБА_1 звернувся д осуду з вищевказаним позовом до Національного антикорупційного бюро України (далі - НАБУ), треті особи: Президент України, Офіс Президента України, Департамент з питань звернень громадян, про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Близнюківського районного суду Харківської області від 15 вересня 
2025 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до НАБУ, треті особи: Президент України, Офіс Президента України, Департамент 
з питань звернень громадян, про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 15 січня 2026 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Близнюківського районного суду Харківської області від 15 вересня 2025 року у справі № 612/702/25, за позовом ОСОБА_1 до НАБУ, треті особи: Президент України, Офіс Президента України, Департамент з питань звернень громадян, про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії закрито, а скаргу - повернуто.

28 лютого 2026 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язкузвернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Харківського апеляційного суду від 15 січня 2026 року (надійшла до суду 04 березня 2026 року), в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення, передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції. 
Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.
Відповідно до частини першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
У касаційній скарзі представник заявника просить поновити процесуальний строк для подачі касаційної скарги.
Клопотання обґрунтовано тим, що повний текст ухвали виготовлений 26 січня 
2026 року. 12 та 19 лютого 2026 року відбулися комбіновані атаки на м. Лозова Харківської області.
Враховуючи викладене просить суд поновити процесуальний строк для подачі касаційної скарги.
На підтвердження клопотання про поновлення строку касаційного оскарження заявником не надано жодного доказу.
Відповідно до Єдиного державного реєстру судових рішень ухвала Харківського апеляційного суду від 15 січня 2026 року надіслана судом 26 січня 2026 року, зареєстрована - 27 січня 2026 року, забезпечено надання загального доступу - 
28 січня 2026 року.
Дослідивши вказане клопотання, Верховний Суд дійшов висновку, що у задоволенні клопотання про поновлення строку подачі касаційної скарги слід відмовити, 
а касаційну скаргу залишити без руху з огляду на те, що заявником не надано жодного доказу на підтвердження дати отримання копії оскаржуваної постанови.
Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. 
Також, подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, 
є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного 
у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції 
в оскаржуваному судовому рішенні; 
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
Касаційна скарга ОСОБА_1 не відповідає зазначеним вище вимогам закону. 
Так, у касаційній скарзі заявник узагальнено посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права та цитує статтю 389 ЦПК України, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження. 
За таких обставин, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно надати суду уточнену редакцію касаційної скарги 
з посиланням на підставу (підстави) касаційного оскарження, передбачену (передбачені) частиною другою статті 389 ЦПК України та надіслати копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.
Також, у порушення вимог пункту 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано копій скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.
Крім того, подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено рішення (ухвала), що оскаржується.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати ухвалу Харківського апеляційного суду. 

Однак, у прохальній частині касаційної скарги ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
Отже, заявнику необхідно повідомити, чи оскаржує він ухвалу суду першої інстанції, зважаючи на те, що він просить направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
Крім того, у порушення вимог пункту 2 частини другої статті 392 ЦПК України 
у касаційній скарзі відсутній реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника або номер паспорту.
Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала. Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення недоліків.
Керуючись статтями 185, 389, 390, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання  ОСОБА_1 про поновлення процесуального строку для подачі касаційної скарги відмовити.
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 15 січня 2026 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя Г. В. Коломієць