У Х В А Л А
04 березня 2026 року
м. Київ
справа № 383/1617/24
провадження № 61-2062ск26
Верховний Суд у складі судді Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Ігнатенка В. М.,
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Дехтяренко Олександр Анатолійович, на постанову Кропивницького апеляційного суду від 15 січня 2026 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування за законом,
ВСТАНОВИВ: 
18 лютого 2026 року    ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Дехтяренко О. А., через підсистему «Електронний суд» направив до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Кропивницького апеляційного суду від 15 січня 2026 року, повний текст якої складено 19 січня 2026 року.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями для розгляду справи визначено суддю-доповідача Ігнатенка В. М.
Пунктом 5 частини другої статті 392 Цивільного процесуального кодексу
(далі - ЦПК) України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої 
статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої 
статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини другої 
статті 389 цього Кодексу касаційна скарга має містити вказівку на норму права, щодо якої відсутній висновок, та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 4 частини другої 
статті 389 ЦПК України з посиланням на частину першу статті 411 ЦПК України 
у касаційній скарзі необхідно зазначити певний пункт частини першої 
статті 411 ЦПК України, який є обов`язковою підставою для скасування судового рішення, з його обґрунтуванням та мотивуванням доводів.
Згідно з частиною першою статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо: справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду; в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції визнано підстави про відвід обґрунтованими, якщо касаційну скаргу обґрунтовано такою підставою; судове рішення не підписано будь-яким із суддів або підписано не тими суддями, що зазначені в судовому рішенні; судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглянула справу; справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою; судове рішення ухвалено судом з порушенням правил інстанційної або територіальної юрисдикції; суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 4 частини другої 
статті 389 ЦПК України з посиланням на частину третю статті 411 ЦПК України 
у касаційній скарзі необхідно зазначити певний пункт частини третьої 
статті 411 ЦПК України з його обґрунтуванням та мотивуванням доводів.
Згідно із частиною третьою статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: 1) суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої 
статті 389 цього Кодексу; або 2) суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження; або 3) суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або 4) суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.
Отже, у касаційній скарзі повинно бути зазначено конкретний (конкретні) 
пункт (пункти) частини другої статті 389 ЦПК України, на підставі якого (яких) подається касаційна скарга та обґрунтовано (мотивовано) наявність цієї підстави (підстав).
Верховний Суд зазначає, що право особи на оскарження судових рішень є однією із складових права на справедливий суд, що гарантується статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Конституцією України. Водночас згідно із цивільним процесуальним законом оскарження судових рішень в суді касаційної інстанції вимагає від заявника належного обґрунтування касаційної скарги.
У касаційній скарзі не зазначено підстав касаційного оскарження, визначених частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює вирішення питання про відкриття касаційного провадження.
Суд наголошує, що суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судове рішення, оскільки в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма 
статті 394 ЦПК України), а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (частина перша статті 400 ЦПК України).
Згідно з пунктом 6 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено клопотання особи, яка подає скаргу.
Суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право: 
1) залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення; 2) скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду; 
3) скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення 
у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд; 
4) скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині; 5) скасувати судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій у відповідній частині і закрити провадження у справі чи залишити позов без розгляду у відповідній частині; 
6) у передбачених цим Кодексом випадках визнати нечинними судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження 
у справі у відповідній частині; 7) у передбачених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених 
в пунктах 1-6 частини першої цієї статті (стаття 409 ЦПК України).
У касаційній скарзі представник заявника заявляє клопотання про скасування постанови Хмельницького апеляційного суду від 05 січня 2026 року та ухвалення нового судового рішення про задоволення позовних вимог.
Таке клопотання потребує уточнення, оскільки зі змісту касаційної 
скарги вбачається, що заявник не погоджується з постановою Кропивницького апеляційного суду від 15 січня 2026 року, якою скасовано заочне 
рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 08 вересня 
2025 року про відмову у задоволенні позову.
Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення цих недоліків.
Заявнику необхідно подати до суду нову редакцію касаційної скарги, оформлену 
у відповідності до вимог статті 392 ЦПК України, в якій уточнити зміст викладеного в касаційній скарзі клопотання з урахуванням статті 409 ЦПК України та повноважень суду касаційної інстанції, зазначити та обґрунтувати підстави (підставу) касаційного оскарження відповідно до частини другої 
статті 389 ЦПК України, та надати докази надсилання скарги іншим учасникам справи.
Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє 
адвокат Дехтяренко Олександр Анатолійович, на постанову Кропивницького апеляційного суду від 15 січня 2026 року залишити без руху, надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений судом строк вимог цієї ухвали скарга вважатиметься неподаною і буде повернута.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя 	В. М. Ігнатенко